ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 560/9531/25
адміністративне провадження № К/990/24212/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Желтобрюх І.Л., суддів - Білоуса О.В., Блажівської Н.Є.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року (суддя Шевчук О.П.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2026 року (судді: Полотнянко Ю.П., Смілянець Е. С. Драчук Т. О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області (далі - ГУ ДПС у Хмельницькій області, відповідач), в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: від 10.03.2025: № 0049822407, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 1 073 005,01 грн, з яких за податковими зобов`язаннями - 915 731,82 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 91 573,19 грн; № 0049812407, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 83 942 грн, з яких за податковими зобов`язаннями - 76 310,99 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 7 631,10 грн; № 0049832407, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 340 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті за результатами безпідставно проведеної перевірки, на підставі акту перевірки, висновки якого сформовані на припущеннях, оскільки позивачка доходів іноземного походження від британського суб`єкта господарювання не отримувала.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.01.2026, залишеним в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2026, у задоволенні позову відмовлено.
Постановляючи такі рішення суди виходили з того, що лист Державної податкової служби України від 02.10.2024 № 27331/7/99-00-24-03-07 з наданням відомостей щодо загальної кількості та вартості транзакцій в доларах США, отриманих від компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії щодо одержання доходу позивачкою від британського суб`єкта господарювання «Fenix International Ltd», який підлягає обов`язковому річному декларуванню та самостійному визначенню і сплаті до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору, є належною податковою інформацією, що свідчить про можливі порушення платником податків податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Не погоджуючись з такими рішеннями судів ОСОБА_1 звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального та матеріального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.
На обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що оскаржувані судові рішення не відповідають критеріям законності, обґрунтованості та об`єктивності, які закріплені у вимогах статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Наголошує на тому, що, ухвалюючи рішення, суди не звернули уваги на той факт, що контролюючий орган не надав жодного доказу, який би відповідав критеріям, що визначені у статтях 73-76 КАС України, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт провадження позивачем діяльності зі створення контенту, а також відомості про банківські рахунки чи реальний рух коштів, які б дозволили встановити факт і момент набуття права власності на дохід.
У відзиві на касаційну скаргу ГУ ДПС у Хмельницькій області просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін, посилаючись на правомірність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень з огляду на отримання у 2022 році фізичною особою ОСОБА_1 іноземних доходів в сумі 5 087 398,98 грн, яка зобов`язана була задекларувати їх в річній податковій декларації про майновий стан і доходи до 01.05.2023 та сплатити відповідні податки з них, однак таких дій не вчинила.
Судами попередніх інстанцій було встановлено, що на підставі отриманої податкової інформації відповідно до підпункту 72.1.4 пункту 72.1 статті 72 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та керуючись статтею 20, підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1, підпункту 78.1.2 пункту 78.1, пунктів 78.4, 78.6 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82, з урахуванням підпункту 69.351 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, ГУ ДПС у Хмельницькій області прийнято наказ від 29.11.2024 № 5133-П про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 з питань повноти нарахування податків і зборів з отриманого доходу від британського суб`єкта господарювання «Fenix International Ltd» за створення контенту на платформі Only Fans за 2022 рік та неподання декларації про отримані доходи у 2022 році.
Повідомлення про початок перевірки від 05.12.2024 №1381 та копію наказу від 29.11.2024 № 5133-П про проведення перевірки надіслано ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення 06.12.2024 та отримано позивачкою 09.12.2024.
На виконання наказу від 29.11.2024 № 5133-П відповідачем з 16.01.2025 по 22.01.2025 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку, за результатами якої складено акт від 29.01.2025 
№ 1684/22-01-24-07/ НОМЕР_1 . 
У вказаному акті зазначено про виявлення порушення позивачкою вимог підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164, підпункту 170.11.1 пункту 170.11 статті 170, пункту 179.7 статті 179 ПК України, а саме: заниження та несплата податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 915 731,82 грн; вимог підпункту 170.11.1 пункту 170.11 статті 170, пункту 176.1 статті 176 та підпунктів 1.6, 1.4, 1.2 пункту 16-1 статті 16 підрозділу 10 розділу XX ПК України: заниження суми військового збору на суму 76 310,99 грн; вимог підпунктів 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпункту 170.11.1 пункту 170.11 статті 170, пункту 176.1 статті 176, пункту 179.1, статті 179 ПК України, а саме: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік.
17.02.2025 позивачкою були направлені заперечення на акт від 29.01.2025 №1684/22-01-24-07/ НОМЕР_1 , у відповідь на які відповідач повідомив ОСОБА_1 (вих. № 493/10/22-01-24-07 від 03.03.2025), що висновки акту перевірки є правомірними та такими, що відповідають вимогам ПК України.
За результатами перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення - рішення від 10.03.2025: № 0049822407 про сплату податку на доходи фізичних осіб в сумі 915 731,82 грн та штрафної санкції в сумі 91573,19 грн; № 0049812407 про сплату військового збору в сумі 76 310,99 грн та штрафної санкції в сумі 7631,10 грн; № 0049832407 про сплату штрафної санкції за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік в сумі 340 грн.
Вказані податкові повідомлення-рішення та розрахунок штрафних (фінансових) санкцій направлені 10.03.2025 платнику податків - фізичній особі ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримані позивачем 12.03.2025.
21.03.2025 позивачкою до ДПС України було подано скаргу на вказані податкові повідомлення-рішення, за результатами розгляду матеріалів якої ДПС України 21.05.2025 прийняла рішення про результати розгляду скарги № 14715/6/99-00-06-01-02-06, відповідно до якого податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області були залишені без змін, а скарга - без задоволення.
Вважаючи податкові повідомлення-рішення відповідача від 10.03.2025: №№ 0049822407, 0049812407, 0049832407 протиправними позивачка звернулась до суду з цим позовом.
Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав до часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.
Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Відповідно до пункту 79.1 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Положеннями пункту 78.4 статті 78 ПК України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Відповідно до підпунктів 78.1.1. та 78.1.2. пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;
платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом.
Судами встановлено, що підставою для проведення документальної позапланової перевірки позивачки був лист ДПС України від 02.10.2024 № 27331/7/99-00-24-04-03-07 на адресу Головних управлінь ДПС в областях та м. Києві, в тому числі і відповідача про направлення інформації, наданої компетентним органом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії у порядку, передбаченому Конвенцією між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна, яка набула чинності 11.08.1993, стосовно одержання доходів фізичними особами резидентами України від британського суб`єкта господарювання «Fenix International Ltd» за створення контенту на платформі OnlyFans за 2020-2022 роки.
Відповідно до підпункту 72.1.4 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів.
Згідно з підпунктом 83.1.2 пункту 83.1 статті 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є, зокрема, податкова інформація.
Положеннями пункту 3.2 статті 3 ПК України визначено, що податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.
Між Урядом України та Урядом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії 10.02.1993 укладено Конвенцію про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи і на приріст вартості майна, яка набрала чинності 11.08.1993 . Законом України від 30.10.2019 № 244-IX ратифіковано Протокол про внесення змін до зазначеної Конвенції, який набрав чинності 05.12.2019 (далі - Конвенція).
Також Україна та Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії є учасниками Конвенції про взаємну адміністративну допомогу в податкових справах, підписаної 25.01.1988, яку ратифіковано Законом України від 17.12.2008 № 677-VI, і для України вона набула чинності 01.07.2009 (далі - Конвенція про взаємну адміністративну допомогу в податкових справах).
Згідно з пунктом 1 статті 27 Конвенції компетентні органи Договірних Держав обмінюються інформацією, необхідною для виконання положень цієї Конвенції або національних законодавств Договірних Держав, що стосуються податків, на які поширюється Конвенція в тій мірі, доки оподаткування не суперечить цій Конвенції, зокрема, щоб попереджувати шахрайство і полегшувати застосування встановлених законом положень проти легальних ухилень. Будь-яка інформація, одержана Договірною Державою, буде розглядатися як конфіденційна і буде розкрита тільки особам або властям (включаючи суди і органи управління), зайнятим оцінкою або збиранням, примусовим стягненням або судовим переслідуванням, або розглядом апеляції стосовно податків, на які поширюється ця Конвенція. Такі особи або органи будуть використовувати інформацію тільки з цією метою. Вони можуть розкривати інформацію в публічних судових засіданнях і юридичних рішеннях.
За змістом статті 4 Конвенції про взаємну адміністративну допомогу в податкових справах сторони, зокрема, як передбачено в цьому розділі, здійснюють обмін будь-якою інформацією, яка може бути доречною для: a) установлення суми та збору податку, а також стягнення податкової заборгованості й здійснення виконавчих заходів з метою її стягнення; і b) притягнення до адміністративної відповідальності чи порушення кримінального переслідування в судовому органі.
Стаття 5 Конвенції про взаємну адміністративну допомогу в податкових справах визначає, що на прохання запитуючої держави запитувана держава надає запитуючій державі будь-яку інформацію, що згадується в статті 4 та стосується конкретних осіб чи операцій. Якщо інформації, яка міститься в податкових досьє запитуваної держави, недостатньо для задоволення цією державою прохання про надання інформації, ця держава вживає всіх відповідних заходів для надання запитуючій державі запитуваної інформації.
Крім того Міністерство фінансів України наказом від 16.04.2022 № 118 затвердило Порядок обміну податковою інформацією з компетентними органами іноземних країн.
Виходячи з наведеного, інформація, отримана контролюючим органом у межах міжнародного обміну податковою інформацією, є одним із передбачених законом джерел податкової інформації та може використовуватися під час здійснення податкового контролю, у тому числі при призначенні та проведенні перевірок, а також під час прийняття рішень за їх результатами.
Водночас сам по собі факт отримання такої інформації не звільняє контролюючий орган від обов`язку доведення обставин, з якими податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку, а суд - від обов`язку надати оцінку достатності, достовірності та взаємному зв`язку доказів у їх сукупності. Наявність міжнародної податкової інформації не може бути достатньою підставою для висновку про отримання платником податків оподатковуваного доходу та визначення грошових зобов`язань без з`ясування інших обставин, що входять до предмета доказування у справі.
Такий підхід був підтриманий Верховним Судом у постанові від 17.06.2026 у справі № 240/22077/25.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що податковим органом не надані суду докази, які б підтверджували факт провадження позивачкою діяльності зі створення контенту, а також відомості про банківські рахунки чи реальний рух коштів, які б дозволили встановити момент набуття права власності на дохід та звертає увагу на те, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, та має доступ до інструментів міжнародного обміну інформацією, під час перевірки не звернувся до третіх осіб із запитами щодо обставин, відповідно до яких було призначено перевірку, та не зазначив жодного належного та допустимого доказу, які б свідчили про реальність кожного з фактів отримання доходу позивачкою.
Відповідно до підпункту 162.1.1. пункту 162.1 статті 162 ПК України платниками податку є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Згідно з підпунктом 163.1.3. пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є, зокрема, іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Положеннями пункту 164.1.3. статті 164 ПК України визначено, що при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.
Відповідно до підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 ПК України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.
Згідно з пунктом 164.4 статті 164 ПК України під час нарахування (отримання) доходів, отриманих у вигляді валютних цінностей або інших активів (вартість яких виражена в іноземній валюті або міжнародних розрахункових одиницях), такі доходи перераховуються у гривні за валютним курсом Національного банку України, що діє на момент нарахування (отримання) таких доходів.
Отже, отримані фізичною особою доходи, отримані з джерел за межами України відносяться до об`єкту оподаткування податком на доходи фізичних осіб, та є об`єктом оподаткування військовим збором згідно з пунктом 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України. 
Згідно з підпунктом 170.11.1 пункту 170.11 статті 170 ПК України у разі, якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є іноземним, сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податку отримувача, який зобов`язаний подати річну податкову декларацію, та оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Положення статей 176 та 179 ПК України регламентують обов`язок платника податків вести облік отриманих доходів, подавати річну декларацію про майновий стан і доходи у випадках, передбачених законом, а також підтверджувати відомості, зазначені у такій декларації, належними документами на вимогу контролюючого органу.
Виходячи з наведеного обов`язок фізичної особи-резидента подати річну декларацію та сплатити податок з іноземного доходу дійсно виникає за умови фактичного отримання такого доходу.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. 
Предметом доказування у цій справі є не лише факт надходження до контролюючого органу міжнародної податкової інформації щодо позивачки, а й встановлення того, чи підтверджує така інформація отримання нею саме доходу, який відповідно до положень ПК України є об`єктом оподаткування, а також його розміру та періоду отримання.
Вказуючи про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень суди попередніх інстанцій виходили з доказового значення інформації, вказаної у листі ДПС України від 02.10.2024 № 27331/7/99-00-24-04-03-07.
Разом з тим суди попередніх інстанцій не встановили, які відомості містить інформація, отримана від компетентного органу Сполученого Королівства, чи дозволяє вона ідентифікувати позивачку, чи свідчить зазначена у міжнародній податковій інформації сума про розмір фактично отриманого доходу платника податків або відображає інший узагальнений показник діяльності облікового запису на платформі, сформований за результатами відповідного звітного періоду.
Також суди не дослідили, чи містять матеріали справи відомості, які дозволяють визначити факт і момент отримання відповідного доходу.
Колегія суддів Верховного Суду зауважує, що належна оцінка таких відомостей потребує дослідження не лише змісту самої міжнародної податкової інформації, а й особливостей функціонування відповідної платформи, порядку створення облікових записів, вимог до підтвердження особи користувача, механізмів верифікації даних та значення ідентифікаторів, які використовуються платформою.
Зазначені обставини потребують ретельного, повного та всебічного дослідження для забезпечення правильного застосування норм матеріального і процесуального права, а також для ухвалення законного й обґрунтованого рішення відповідно до статей 2, 242 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
В силу положень статті 341 КАС України суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а тому не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.
Відсутність процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи перешкоджає Верховному Суду ухвалити нове рішення у справі.
Згідно з частиною четвертою статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального та процесуального права щодо повноти встановлення обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, допущені як судом апеляційної, так і судом першої інстанції, відтак, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.
Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2026 року скасувати, справу № 560/9531/25 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.Л. Желтобрюх
Судді: О.В. Білоус
Н.Є. Блажівська