ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ

18 травня 2026 року 	Справа № 280/1920/26 м.Запоріжжя	

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, буд. 158 Б, м. Запоріжжя, 69005, код ЄДРПОУ 20490012) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – відповідач), в якій позивач просить суд:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 02.08.2025 року з обмеженням її максимального розміру;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 02.08.2025 року без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану”, постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 року №1778 “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану” без обмеження пенсії максимальним розміром з відсотковим значенням розміру пенсії 70% від сум грошового забезпечення, та з урахуванням раніше проведених виплат.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 02.08.2025 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області як пенсіонер Державного бюро розслідувань та одержує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». В жовтні 2025 року позивач письмово звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо надання роз`яснень стосовно правових підстав нарахування та виплати йому відповідного розміру пенсії. Листом від 14.10.2025 № 18698-19960-02/8-0800/25 ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомлено позивача про те, що розмір його пенсії визначено виходячи з сум грошового забезпечення, які він фактично отримував на останню дату звільнення зі служби (01.08.2025). Одночасно відповідач роз`яснив, що згідно зі ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цілодобової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати надбавок окремим категоріям осіб, що мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, який з 01.03.2024 становить 2361, 00 грн. Цим же листом ГУ ПФУ в області повідомило про те, що оскільки пенсія позивача виплачується у максимальному розмірі (тобто в розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), то постанова Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану» відносно ОСОБА_1 не застосовується. В подальшому, листом від 13.02.2026 № 5639-6406/К-02/8-0800/26 ГУ ПФУ в області повторно повідомлено позивача про те, що його пенсія обчислена та виплачується на підставі ст. 43 Закону № 2262-ХІІ у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, який з 01.01.2026 становить 2 595, 00 грн. З цих причин постанова Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 № 1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період дії воєнного стану» відносно ОСОБА_1 не застосовується. Крім того, на заяву позивача ГУ ПФУ в області своїм листом від 02.02.2026 року № 0800-0203-8/8985 надало розрахунок пенсії за вислугу років від 30.01.2026 по пенсійній справі № 0818022474, відповідно до якого ОСОБА_1 визначений розмір пенсії за вислугу років в розмірі 70% грошового забезпечення, базовий розмір якої складає 84 000 грн., однак розмір пенсії, який фактично нараховується та виплачується позивачеві, складає 25 950 грн., тобто у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, який з 01.01.2026 становить 2 595, 00 грн. Таким чином, позивач вказує, що з 02.08.2025 ГУ ПФУ в Запорізькій області був зроблений перерахунок пенсії позивача, після якого пенсія фактично виплачується у зменшеному розмірі порівняно з раніше встановленим розміром пенсії, що зумовило звернення останього з даною позовною заявою до суду.
Ухвалою суду від 16.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву. 
06.04.2026 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив та вказав, що з урахуванням вимог Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" та постанови КМУ від 30.12.2026 № 1788 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану» виплата пенсії з 01.01.2026 здійснюється із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення. Звертає увагу на те, що відповідно до пункту 3 Постанови від 30 грудня 2025 року № 1778 Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану було визнано такою, що втратила чинність постанову Кабінету Міністрів України від 3 січня 2025 р № 1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану". Тому підстав для здійснення перерахунку пенсії за даною постановою немає. Щодо виплати пенсії без обмеження за період до 01.01.2026 зазначає, відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Отже, максимальний розмір обмеження пенсії складає 25950,00 грн, підсумок пенсії з надбавками 86595,00 грн. Розмір пенсії позивача більший ніж максимально встановлений при розрахунку пенсії, обмеження застосовувалось правомірно. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.
З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивач з 02.08.2025 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Відповідно до розрахунку пенсії за вислугою років по пенсійній справі позивача №0818022474, пенсія позивачу обчислена у розмірі 70% грошового забезпечення (вислуга років 31). Базовий розмір пенсії позивача 84000,00 грн. підсумок пенсії (з надбавкми) складає 84000,00 грн. Разом з тим, відповідач застосував обмеження щодо максимального розміру пенсії, внаслідок чого за пенсійною справою до виплати визначено з 01.01.2026 - 25950,00 грн.
На звернення (заяву) позивача щодо його пенсійного забезпечення, ГУ ПФУ в Запорізькій області, листом від 14.10.2025 повідомило, що позивач з 02.08.2025 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Постанова Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану” відносно позивача не застосовуються. На теперішній час пенсія позивачу обчислена та виплачується у максимальному розмірі відповідно до норм чинного законодавства.
Також, ГУ ПФУ в Запорізькій області, листом від 13.02.2026 позивача повідомило, що статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, що мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, який з 01.01.2026 становить 2595,00 грн. Крім цього, постанова Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 № 1778 “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період дії воєнного стану” відносно позивача не застосовуються. На теперішній час пенсія позивачу обчислена та виплачується у максимальному розмірі відповідно до норм чинного законодавства.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-ХІІ (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність), вперше введено Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI (далі Закон №3668-VI), який набрав законної сили 01.10.2011 року.
Законом №3668-VI внесено зміни до Закону №2262-ХІІ; на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ викладено в редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ. Відповідно до п.2 резолютивної частини цього рішення зазначені положення втрачають чинність з дня його ухвалення, тобто з 20.12.2016 року.
Окрім того, рішенням Конституційного Суду України від 12.10.2022 №7-р(II)/2022 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) приписи ст.2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон №2262-ХІІ, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України.
Таким чином, Конституційний Суд України вчергове констатував, що будь-яке обмеження максимального розміру пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ, не відповідає сутності соціальних гарантій, передбачених ч.5 ст.17 Конституції України, для осіб, на яких поширюється її дія.
Відповідно до ст.151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені. Це виключає можливість органу державної влади відтворювати положення правових актів, визнаних неконституційними, крім випадків зміни відповідних положень Конституції України.
Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 03.10.2018 у справі №127/4267/17 та від 08.04.2025 у справі №380/8998/24.
Перевіряючи оскаржувані дії відповідача на предмет відповідності критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України, суд керується наступним.
Як видно з матеріалів справи, підсумок пенсії позивача з надбавками становить 84000,00 грн., однак відповідач виплачує пенсію з урахуванням обмеження максимального розміру. При цьому на момент виникнення спірних правовідносин з 02.08.2025 норми Закону №2262-ХІІ не передбачали будь-яких обмежень максимального розміру пенсій, оскільки ч.7 ст.43 цього Закону втратила чинність ще 20.12.2016.
Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд приходить висновку про те, що оскільки на момент виникнення спірних правовідносин нормами Закону №2262-ХІІ не передбачено будь-яких обмежень максимального розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного закону, дії відповідача, які полягають в обмеженні пенсії позивача максимальним розміром, є протиправними.
Як наслідок, позовні вимоги про спонукання до вчинення дій в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану”, постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 року №1778 “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану”, суд зазначає, що матеріалами справи не підтверджено факт застосування таких коефіцієнтів при обчисленні пенсії позивачу. Оскільки судом не встановлено порушення прав позивача у цій частині, вказана позовна вимога задоволенню не підлягає.
Згідно з положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на наведені доводи та обґрунтування, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів наявних в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Оскільки у цій справі позивач позовну заяву подав в електронній формі через підсистему «Електронний суд» та з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у розмірі 1064,96 грн.
Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, буд. 158 Б, м. Запоріжжя, 69005, код ЄДРПОУ 20490012) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо обмеження призначеної ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром з 02.08.2025, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривня 96 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення складено у повному обсязі та підписано 18.05.2026.

Суддя А.В. Сіпака