ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
58601, м. Чернівці, вул. О.Кобилянської, 14, тел. 52-47-40, inbox@cv.arbitr.gov.ua

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року  	Справа № 926/2293/25	
За позовом Глибоцької селищної ради 

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Чернівецька обласна енергопостачальна компанія”

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору стороні позивача - Західний офіс Держаудитслужби, Відділ освіти, культури, молоді та спорту Глибоцької селищної ради

про визнання недійсним додаткових угод про закупівлю товару за бюджетні кошти на постачання електричної енергії та стягнення безпідставно сплачених коштів до місцевого бюджету в сумі 365 226,86 грн.

Суддя Проскурняк О.Г. 
Секретар судового засідання Гончар А.Ю.
Представники сторін:
від позивача – Тімофті А.В., Остафійчук П.Ф.;
від відповідача – Савка А.Т.;
від третьої особи – Котельбан Н.Д.

СУТЬ СПОРУ: Глибоцька селищна рада Чернівецької області звернулась до Господарського суду Чернівецької області із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" про визнання недійсним додаткових угод про закупівлю товару за бюджетні кошти на постачання електричної енергії та стягнення безпідставно сплачених коштів до місцевого бюджету в сумі 365 226,86 грн.
Стислий виклад позиції позивача.
Позов обґрунтовано тим, що за результатами переговорної процедури, між Відділом освіти, культури, молоді та спорту Глибоцької селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю “Чернівецька обласна енергопостачальна компанія” укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу від 03 грудня 2020 року.
За вказаним Договором, річний плановий обсяг електричної енергії на 2021 рік становить 683 400 кВт/год. загальною вартістю 2 289 390 грн. з ПДВ. 
В подальшому до вищевказаного договору, сторони уклали ряд додаткових угод, внаслідок чого було збільшено ціну на електроенергію, а її обсяг за договором істотно зменшився. 
На думку позивача, спірні додаткові угоди укладені без належних на те правових підстав та обґрунтованого документального підтвердження щодо коливання ціни на ринку електричної енергії, у зв`язку з чим, позивач просить суд визнати недійсними додаткові угоди № 3 від 25.08.2021, № 4 від 28.08.2021, № 5 від 25.10.2021, № 6 від 27.10.2021 до договору постачання електричної енергії споживачу № 220 від 30 грудня 2020 року. 
Позивач вказує, що Відділом освіти, культури, молоді та спорту Глибоцької селищної ради недоотримано електричну енергію, в період з 01 січня 2021 року по 31 січня 2022 року, в кількості 99 120,86 кВт/год, чим завдано матеріальну шкоду в сумі 365 226,68 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача безпідставно сплачених кошти в сумі 365 226,86 грн.
Стислий виклад позиції відповідача.
У своєму відзиві на позовну заяву від 05 серпня 2025 року відповідач вказує, що ним належно, пропорційно та послідовно підтверджено коливання на ринку електричної енергії, а кожне ініційоване збільшення ціни було в межах 10% визначених законодавством.
Крім цього, представник відповідача зазначає, що спірні додаткові угоди укладені відповідно до законодавства, а їх підписання відбувалось за згодою сторін. Разом з цим, погодження з умовами Додаткових угод підтверджується і факт виконання останніх сторонами.
У додаткових поясненнях від 02 лютого 2026 року та від 09 березня 2026 року відповідач вказує, що зміна ціни була зумовлена виключно зростанням закупівельної складової та не містила жодних довільних або економічно необґрунтованих елементів.
Крім цього, відповідач звертає увагу на помилки, допущені у розрахунку позивача та неврахування факту повернення коштів у розмірі 18 406,78 грн, що безпосередньо впливає на правомірність заявлених вимог.
Стислий виклад позиції третьої особи – Західного офісу Держаудитслужби.
У свої поясненнях від 29 липня 2025 року, Західний офіс Держаудитслужби вказує, що за наслідками перевірки закупівлі останнім встановлено порушення при зміні істотних умов договору, ускладненого за наслідками процедури закупівлі “Електрична енергія”, ідентифікаційний номер ID Ua-2020-12-24-009055-c.
Додатковими угодами № 2, 3, 4, 5, 6 до Договору № 220 збільшену ціну за кВт/год на 51,3 % у порівнянні з ціною встановленою Договором № 220, що є порушенням вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону № 922.
Так, третя особа вказує, що всупереч вимогами Закону № 922, збільшення ціни було більше на 10% та частіше ніж раз на місяць, а тому у період з 01.08.2021 по 01.02.2020 Відділом освіти зайво сплачено 365 226,38 грн за недоотриману енергію в кількості 99 120,86 кВт/год. 
Процесуальні дії у справі.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 липня 2025 року, судову справу № 926/2293/25 передано на розгляд судді Проскурняку О.Г.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 15 липня 2025 року залишено позовну заяву без руху; для усунення зазначених недоліків позивачу належить надати суду: докази, що підтверджують доплату судового збору на загальну суму 2 893,00 грн; встановлено строк для виправлення недоліків позовної заяви – 5 днів з моменту отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.
20 липня 2025 року до канцелярії суду надійшла заява позивача про усунення недоліків, до якої докази доплати судового збору в сумі 2 893,00 грн.
Ухвалою суду від 22 липня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 06 серпня 2025 року; залучено до участі у справі тертю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору стороні позивача - Західний офіс Держаудитслужби.
05 серпня 2025 року через систему “Електронний суд” надійшло клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до завершення розгляду справи № 920/19/24 Великою Палатою Верховного Суду.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 06 серпня 2025 року клопотання відповідача про зупинення провадження у справі – задоволено; зупинено провадження у справі № 926/2293/25 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 920/19/24.
Ухвалою суду від 05 січня 2026 року поновлено провадження у справі; підготовче засідання призначено на 02 лютого 2026 року.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 02 лютого 2026 року закрито підготовче провадження у справі № 926/2293/25; призначено справу до розгляду по суті на 09 березня 2026 року.
Ухвалою суду від 09 березня 2026 року в судовому засіданні оголошено перерву до 31 березня 2026 року.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 31 березня 2026 року вирішено повернутися до розгляду справи № 926/2293/25 у підготовчому провадженні; визначити процесуальний статус позивача за Глибоцькою селищною радою; залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Відділ освіти, культури, молоді та спорту Глибоцької селищної ради; закрито підготовче провадження у справі № 926/2293/25; призначено справу до розгляду по суті на 04 травня 2026 року.
Представники позивача та третіх осіб в судовому засіданні 04 травня 2026 року підтримали позов та просили його задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні 04 травня 2026 року заперечував щодо задоволенні позову. Крім цього, представник зазначив про помилки в розрахунку позивача.
В порядку статей 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.
На виконання вимог статті 223 Господарського процесуального кодексу України, складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.
Відповідно до статті 219 Господарського процесуального кодексу України, вступну та резолютивну частину рішення у даній справі проголошено у судовому засіданні 04 травня 2026 року.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін та третіх осіб, з`ясувавши фактичні обставини справи, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Положеннями частини 1 статті 5 Закону України “Про публічні закупівлі” визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України “Про публічні закупівлі”, договір про закупівлю – господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Згідно з часини 1 статті 41 вказаного Закону, договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Так, за результатами проведеної переговорної процедури, відповідно до частини 2 статті 40 Закону України “Про публічні закупівлі”, між Товариством з обмеженою відповідальністю “Чернівецька обласна енергопостачальна компанія” (Постачальник) та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Глибоцької селищної ради ( Відділ освіти, Споживач) укладено Договір № 220 про постачання електричної енергії споживачу від 30 грудня 2020 року (далі – Договір).
Відповідно до пункту 2.1 Договору, за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість фактично спожитої електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Згідно пунктів 5.3, 5.4 Договору, ціна на електричну енергію визначена комерційною пропозицією. Загальна вартість цього Договору становить 2 289 390,00 грн; крім того ПДВ – 381 565,00 грн, разом з ПДВ – 2 289 390,00 грн (Два мільйона двісті вісімдесят дев`ять тисяч триста дев`яносто грн. 00 коп.)
Пунктом 5.5. Договору визначено, що зобов`язання по договорі купівлі в обсягах наявного фінансування Споживачем визначається додатковими угодами до даного Договору та виникає з моменту реєстрації таких правочинів в органах державної казначейської служби України. Загальна суму зобов`язань визначених в додаткових угодах не може перевищувати ціни даного Договору. Обсяг купівлі на 2021 рік становить 683 400 кВт/год.
При цьому, в укладеному Сторонами Договорі не визначено ціну за 1 кВт/год. Відтак, судом самостійно здійснено розрахунок на основі загальної ціни договору, річного обсягу та встановлено, що ціна 1 кВт/год становить 3,35 грн.
Пунктом 5.12 Договору встановлено, що істотні умови Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків передбачених ст. 41 ЗУ “Про публічні закупівлі”:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;
2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на місць з моменту підписання договору про закупівлю;
3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;
6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни. Наявність факту коливання ціни на ринку підтверджується довідками або листами (завіреними копіями довідок/листів) відповідних органів, установ, організацій, інформацією з сайту ДП “Оператор ринку”, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку;
8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті, тобто дія договору про закупівлю може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної процедури закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків від суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку.
У подальшому, керуючись пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі” (далі Закон) сторонами укладено ряд додаткових угод до Договору, згідно яких було збільшено ціну на електроенергію з одночасним зменшенням обсягу постачання електричної енергії. Зокрема:
- додатковою угодою № 3 від 25 серпня 2021 року ціну за 1 кВт/год збільшено до 4,05275 грн. з ПДВ; (на 20,98 % порівняно з Договором)
- додатковою угодою № 4 від 27 серпня 2021 року ціну за 1 кВт/год збільшено до 4,45761 грн. з ПДВ; (на 33,06 % порівняно з Договором)
- додатковою угодою № 5 від 20 жовтня 2021 року ціну за 1 кВт/год збільшено до 4,74878 грн. з ПДВ; (на 41,75 % порівняно з Договором)
- додатковою угодою № 6 від 27 жовтня 2021 року ціну за 1 кВт/год збільшено до 5,069 грн. з ПДВ. (на 51,3 % порівняно з Договором)
Па підтвердження коливання на ринку, Товариством надано цінові довідки Чернівецької торгово-промислової палати № 860 від 15 липня 2021 року, № 927/1 від 02 серпня 2021 року, № 927/2 від 02 серпня 2021 року, № 927/3 від 02 серпня 2021 року, № 1235 від 08 жовтня 2021 року, № 1304 від 20 жовтня 2021 року, 
Загалом, згідно вказаних угод, ціну на електроенергію збільшено на 37,57 % у порівнянні з ціною зазначеною у Додатковій угоді № 2, яка не оскаржується позивачем.
Інші Додаткові угоди укладені між Сторонами, а саме Додаткова угода № 1 від 02 червня 2021 року, Додаткова угода № 2 від 13 серпня 2021 року, Додаткова угода № 7 від 29 грудня 2021 року, Додаткова угода № 8 від 14 січня 2022 року не брались судом уваги, оскільки вони стосуються предмета позову.
На виконання умов Договору, відповідач поставив позивачу, в період з 31 січня 2021 року по 01 лютого 2022 року, електроенергію в кількості 655 316 кВт/год, на загальну суму 2 741 291,44 грн, на підтвердження чого надано акти прийняття-передавання товарної продукції- електричної енергії та рахунки на оплату.
Позивачем в повному обсязі сплачено вартість отриманої електричної енергії, що підтверджується платіжними дорученнями про сплату коштів.
Згідно з статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: визнання правочину недійсним.
Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у статті 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Як встановлено судом, Відділом освіти, за результатами проведеної процедури закупівлі електричної енергії відповідно до вимог Закону України “Про публічні закупівлі” було укладено з переможцем - Товариством з обмеженою відповідальністю “Чернівецька обласна енергопостачальна компанія” Договір № 220 про постачання електричної енергії споживачу від 30 грудня 2020 року в обсязі 683 400 кВт/год, термін поставки товарів з 01 січня 2021 року, загальна сума Договору 2 289 390,00 грн з ПДВ. Отже, вбачається, що сторони у договорі обумовили усі істотні умови. 
Згідно з пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України “|Про публічні закупівлі”, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Аналіз змісту спірних додаткових угод свідчить про те, що сторони укладали їх з метою зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10% з обґрунтуванням коливання ціни такого товару на ринку, при цьому не збільшуючи суму закупівлі визначену в договорі, тобто, правовою підставою для їх укладення були норми пункт 2 частини 5 статті 41 цього Закону.
За приписами пункту 8 частини 2 статті 22 Закону України “Про публічні закупівлі”, тендерна документація має містити проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.
Частиною 4 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі” передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору. 
Згідно частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України “Про публічні закупівлі” не містить виключень з цього правила.
Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, що входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку, що обґрунтоване і документально підтверджене постачальником; ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.
Необхідність укладення оспорюваних додаткових угод № 3-6 до Договору, обґрунтовано відповідачем коливаннями ціни електричної енергії на ринку, на підтвердження якого (коливання) відповідачем було надано довідки Чернівецької торгово-промислової палати №1399/1 від 30 грудня 2020 року, № 110/2 від 03 лютого 2021 року, № 472/5 від 19 квітня 2021 року, №927/1 від 02 серпня 2021 року, № 927/2 від 02 серпня 2021 року, № 927/3 від 02 серпня 2021 року про середньозважену ціну електричної енергії.
Водночас, згідно з додатковими угодами № 2-6, п`ять разів змінено істотні умови договору, а саме: збільшено ціну за одиницю товару з 1,35 грн (ціна встановлена судом з огляду на ціну договору та річний плановий обсяг) до 5,069 грн за 1 кВт/год. 
Так, ціна за 1 кВт/год (одиницю товару) збільшилася на 51,31% порівняно з ціною в Договорі та на 37,57 % порівняно ціною в Додатковій угоді № 2 (яка не оскаржується позивачем.
Відповідно до частини 1 статті 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. При цьому сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це іншій стороні договору. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у 20-денний строк після одержання пропозиції повідомляє іншу сторону про результати такого розгляду.
Будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки. При цьому, така відмова покупця не надає постачальнику права в односторонньому порядку розірвати договір.
Суд зауважує, що споживач мав беззаперечне право на отримання електроенергії по ціні, визначеній в укладеному сторонами договорі, однак, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо пропозиції відповідача про збільшення ціни підписав оскаржувані додаткові угоди, внаслідок чого ціна електроенергії збільшилася на збільшилася на 51,31% порівняно з ціною в Договорі та на 37,57 % порівняно ціною в Додатковій угоді № 2 (яка не оскаржується позивачем), а обсяг поставки електроенергії за договором зменшився.
Відтак, враховуючи викладене, суд вважає, що така поведінка сторін призвела до повного нівелювання результатів відкритих торгів.
Метою регулювання, передбаченого статті 41 Закону “Про публічні закупівлі”, а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. 
Стаття 652 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Із наведеного вбачається, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України «Про публічні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Тобто, обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №927/4058/21, від 22.06.2022 у справі №917/1062/21, від 07.12.2022 у справі №927/189/22 прийнятих у подібних правовідносинах, за наслідками розгляду спорів про визнання недійсними додаткових угод, що були укладені під час дії нової редакції Закону України “Про публічні закупівлі”, яка вступила в законну силу 19.04.2020 та застосовується до спірних правовідносин.
Суд зауважує, що тендер проводиться не лише для того, що закупівля проведена на максимально вигідних умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи та послуги.
Таким чином, перемога у тендері та укладення договору за однією ціною та її подальше підвищення більш як на 10%, а саме на 51,31% порівняно з ціною в Договорі та на 37,57 % порівняно ціною в Додатковій угоді № 2 (яка не оскаржується позивачем), 
шляхом так званого "каскадного" укладення декількох додаткових угод є нечесною та недобросовісною діловою практикою з боку постачальника, та свідчить про свідоме заниження цінової пропозиції у тендері з метою перемоги.
Крім того, укладання у серпні 2021 року трьох додаткових угод (Додаткові угоди № 2, 3 та 4) та двох додаткових угод в жовтні 2021 року (Додаткові угоди № 5, 6) про збільшення ціни 1 кВт/год електричної енергії, є порушенням умов підпункту 2 пункту 5.12. Договору, в якому визначено, що збільшення ціни може відбуватись не частіше ніж один раз на місяць з моменту підписання договору про закупвілю. 
У пунктах 88-90 постанови від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду виклала висновок про застосування норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”.
Так, ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Крім цього, таку правову позицію підтвердила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 листопада 2025 року у справі 920/19/24 зазначивши, що “У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
До того ж застосована законодавцем при формулюванні цієї норми конструкція "не частіше ніж один раз на 90 днів" фактично надає можливість вносити зміни до ціни товару неодноразово, але лише в межах дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 %.”
Згідно частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 30.01.2019 року у справі №755/10947/17, від 10.11.2021 року у справі №825/997/17 неодноразово наголошувала на тому, що незалежно від того, чи перераховані всі постанови, в яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
Відтак, судом при вирішенні цієї справи враховується остання правова позиція Великої Палати Верховного Суду, а саме: викладена у постанові від 21 листопада 2025 року у справі № 920/19/24
Щодо документального підтвердження коливання цін на електричну енергію на ринку, суд вважає за необхідне вказати наступне. 
Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які саме органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження обставин коливання ціни електричної енергії на ринку відповідачем для споживача було надано, зокрема цінові довідки Чернівецької торгово-промислової палати №1399/1 від 30 грудня 2020 року, № 110/2 від 03 лютого 2021 року, № 472/5 від 19 квітня 2021 року, №927/1 від 02 серпня 2021 року, № 927/2 від 02 серпня 2021 року, № 927/3 від 02 серпня 2021 року про середньозважену ціну електричної енергії які ґрунтуються на інформації з сайту ДП “Оператор ринку” про середньозважену ціну електричної енергії (Об`єднаної енергетичної системи України) із долученням до довідок відповідних роздруківок із сайту ДП “Оператор ринку”.
У свої постанові від 21 листопада 2025 року у справі № 920/19/24 Велика Палата Верховного Суду вказала, що на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Оцінюючи докази надані відповідачем в підтвердження обставин коливання ціни електричної енергії на ринку, суд вважає їх неналежними та недопустимими у розумінні статті 76, 77 ГПК України, оскільки вказані цінові довідки та роздруківки не містять відомостей та аналізу щодо динаміки ціни на електроенергію в періоди між укладенням договору та кожної окремої додаткової угоди. 
З огляду на що, суд дійшов висновку, що відповідач не довів факт коливання ціни на електричну енергію на ринку в бік збільшення, що може бути підставою для зміни істотних умов договору, а також необхідність збільшення ціни, а відтак постачальником не дотримано порядку, встановленого Законом України “Про публічні закупівлі”. 
Зважаючи на викладене, вбачається не відповідність укладених додаткових угод № 3-6 положенням пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, згідно з яким істотні умови договору про закупівлю можуть змінюватися після його підписання у випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Варто зауважити, що виключно коливання цін на ринку електроенергії не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару.
Натомість, сторони послідовно збільшували вартість електроенергії, за відсутності доказів, що її вартісні показники упродовж дії договору зростали в такій прогресії, що виконання його умов стало вочевидь невигідним (збитковим) для відповідача.
Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених Законом України “Про публічні закупівлі” (постанова Верховного Суду від 12.09.2019 у справі №915/1868/18). 
Відтак, укладання Договору про постачання електричної енергії після укладання Додаткових угод було неефективним, здійсненим на шкоду інтересам позивача, з порушенням норм Закону України “Про публічні закупівлі”, з огляду на що, суд дійшов висновку про визнання недійсними додаткових угод № 3 від 25 серпня 2021 року, № 4 від 27 серпня 2021 року, № 5 від 20 жовтня 2021 року до Договору № 220 про постачання електричної енергії споживачу від 30 грудня 2020 року.
Щодо позовної вимоги про стягнення безпідставно сплачених коштів, суд зазначає наступне.
Згідно статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється в договорі купівлі-продажу в відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. 
Відповідно до частини статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Недійсність додаткових угод № 3, 4, 5, 6 означає, що зобов`язання сторін регулюються додатковою угодою № 2. Відтак, постачання електричної енергії споживачу, і його оплата мала здійснюватися сторонами відповідно до умов додаткової угоди № 2, а саме з розрахунку 3,68466 грн за 1 кВт/год.
Внаслідок укладання додаткових угод № 3, 4, 5, 6, Відділом освіти недоотримано електричну енергію, у період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, в кількості 99 120,86 кВт/год, чи завдано матеріальну шкоду в сумі 365 226,68 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на підставі статті 1212 ЦК України.
При цьому, суд враховує зауваження відповідача, неврахування відповідачем факту повернення коштів в сумі 18 406,78 грн.
Так, в матеріалах справи наявний лист Відділу освіти, культури, молоді та спорту Глибоцької селищної ради № 110 від 15 лютого 2022 року до ТОВ “ЧОЕК” про повернення надмірно сплачених коштів. 
На виконання даного листа, відповідач перерахував на користь відділу освіти 18 406,78 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1191 від 22 лютого 2022 року.
Судом встановлено, що повернуті кошти стосуються правовідносин, що виникли між сторонами за Договором № 220, оскільки зазначений в листі акт № 5178 від 31 січня 2022, враховувався позивачем при розрахунку оплати та завданих збитків.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку позовні вимоги в частині стягнення безпідставно сплачених коштів задовольнити частково та стягнути з відповідача 346 819,90 грн.
Доводи відповідача, що розрахунок позивача містить арифметичні неточності, суд оцінює критично, оскільки відповідач не надав контррозрахунок та не довів належними доказами наявність даної помилки.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку позов задовольнити частково.
Стосовно розподілу судових витрат.
Частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Підпунктами 2.1., 2.2 частини 2 статті 4 вказаного Закону унормовано, що за подання до господарського суду: позовної заяви майнового характеру ставку судового збору встановлено в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру встановлено в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на 1 січня 2025 року статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3 028,00 грн.
Відтак, розмір судового збору, що підлягає оплаті за подання позовної заяви з двома позовними вимогами, а саме: майнового характеру про стягнення 365 226,86 грн становить 5 343,40 грн та немайнового характеру про визнання недійсними додаткових угод становить 3 028,00 грн.
Сплата судового збору підтверджується платіжними інструкціями № 714 від 07 липня 2025 рок, № 739 від 17 липня 2025 року, що містяться в матеріалах справи
Згідно положень пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, з огляду на часткове задоволення майнової вимоги позивача, судовий збір у розмірі 8 102,09 грн. слід покласти на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 13, 73 – 79, 86, 123, 129, 194, 219, 222 - 240 Господарського процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.
2. Визнати недійсними додаткові угоди № 3 від 25.08.2021, № 4 від 28.08.2021, № 5 від 25.10.2021, № 6 від 27.10.2021 до Договору про постачання електричної енеигії споживачу № 220 від 30.12.2020.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" (58001, м. Чернівці, вул. П. Целана, буд. 6, код ЄДРПОУ 42102122) на користь Глибоцької селищної ради (60400, Чернівецька обл., с-ще Глибока, буд. 1, код ЄДРПОУ 04417004, р/р НОМЕР_1 ) безпідставно сплачені кошти в сумі 346 820,08 грн та судовий збір у сумі 8 102,09 грн.
4. Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення сплачених коштів в сумі 18 406,78 грн 

Повний тест рішення складено та підписано – 13 травня 2026 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя О.Г. Проскурняк