Справа №463/4270/26
Провадження №2-а/463/47/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року місто Львів
Личаківський районний суд м. Львова у складі: 
головуючого судді    Ціпивко І. І. 
з участю секретаря судових засідань Гусак К.А.
представника позивача Арендач М.В.
відповідача   ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 )
перекладача Бурак О.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до громадянина Республіки Колумбія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) (місцезнаходження: ПТТ7 прикордонного загону, АДРЕСА_2 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, -
встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, просить затримати громадянина Республіки Колумбія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України на строк 6 (шість) місяців.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Громадянин Республіки Колумбія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідач), вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, на напрямку 509 прикордонного знаку, на відстані 3000 метрів від лінії державного кордону, територія Шегинівської ОТГ, Яворівського району, Львівської області, внаслідок чого о 16 год 40 хв 03.05.2026 був затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 .
04.05.2026 про затримання громадянина Республіки Колумбія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) проінформовано ДКС Міністерства закордонних справ України.
05.05.2026 Мостиським районним судом Львівської області відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
В ході з`ясування обставин правопорушення було встановлено, що громадянин Республіки Колумбія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 на територію України в`їхав встановленим порядком 15.12.2025 через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Рава-Руська». Перебуваючи на території України був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та в подальшому виключений зі списків особового складу 28.04.2026. 
05.05.2026 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно відповідача прийнято рішення про примусове видворення за межі території України, яке останній самостійно виконати не в змозі, у зв`язку із відсутністю документа, який надає право на перетинання державного кордону та достатніх коштів необхідних для виконання даного рішення. 
У зв`язкувідсутністю у нього коштів достатніх для виконання рішення про примусове видворення, неволодіння українською мовою, відсутністю родичів на території України, які б могли надати допомогу у видворенні за межі України, позивач вважає, що є обґрунтовані підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, самостійно рішення про примусове видворення не виконає, а тому позивач в порядку п.1 ч.1 ст.289 КАС України звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом, який просить задовольнити.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, передбачених в позові.
Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечив.
З`ясувавши обставини справи, заслухавши думку учасників справи, оглянувши матеріали справи ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.ст.246,289 КАС України, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що Громадянин Республіки Колумбія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідач), вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, на напрямку 509 прикордонного знаку, на відстані 3000 метрів від лінії державного кордону, територія Шегинівської ОТГ, Яворівського району, Львівської області, внаслідок чого о 16 год 40 хв 03.05.2026 був затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 .
04.05.2026 про затримання громадянина Республіки Колумбія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) проінформовано ДКС Міністерства закордонних справ України.
05.05.2026 Мостиським районним судом Львівської області відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
В ході з`ясування обставин правопорушення було встановлено, що громадянин Республіки Колумбія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 на територію України в`їхав встановленим порядком 15.12.2025 через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Рава-Руська». Перебуваючи на території України був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та в подальшому виключений зі списків особового складу 28.04.2026. 
Таким чином, факт незаконного перетинання державного кордону України з боку відповідача свідчить про відсутність у нього реального наміру проживання на території України.
05.05.2026 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно відповідача прийнято рішення про примусове видворення за межі території України, яке останній самостійно виконати не в змозі, у зв`язку із відсутністю документа, який надає право на перетинання державного кордону та достатніх коштів необхідних для виконання даного рішення. 
У відповідності до ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи та пояснень представника позивача, даних в судовому засіданні, які стороною відповідача не оспорюються, судом встановлено, що у відповідача відсутня можливість самостійно виконати рішення від 05.05.2026 про примусове видворення за межі території України у зв`язку із відсутністю достатніх коштів для виконання відповідного рішення та відсутність паспорта для виїзду з України. Родинні зв`язки у вищевказаного громадянина на території України відсутні. 
Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Згідно п. 5 вказаного Типового положення іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.
Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.
Згідно з п.12 р. ІІ Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року №141, іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.
Частиною 1 ст. 289 КАС України передбачено, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та підставність заявленого позову, а відтак такий задовольняє в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 6, 9, 72-77, 289, 295, 297 КАС України, ст.1,3,9Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, – 

ухвалив:

Позов ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Республіки Колумбія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) (місцезнаходження: ПТТ7 прикордонного загону, АДРЕСА_2 ) про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України про затримання з метою індетифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України - задовольнити.
Затримати громадянина Республіки Колумбія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.
Строк дії рішення в частині затримання іноземця становить шість місяців починаючи з дня фактичного затримання о 08 год 00 хв 05.05.2026 до 08год. 00 хв. 05.11.2026.
Роз`яснити позивачу, що у відповідності до положень ч.11 ст.289 КАС України, за наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Рішення суду у відповідності до ч.16 ст.289 КАС України може бути оскаржене в апеляційному порядку в 10-денний строк з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 05 травня 2026 року. 

Суддя    Ірина ЦІПИВКО