Справа № 766/4420/25
н/п 2/766/2619/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
19.05.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючої судді Шестакової Я.В.
за участі секретаря Сивкович О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача у травні 2025 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з останнього заборгованість за договором позики у розмірі 8869500,00 грн., що є еквівалентом 225000 дол. США за офіційним курсом Національного банку України, а також понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 27 вересня 2021 року було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 5994000,00 грн., що є еквівалентом 225000 дол. США, а відповідач зобов`язався повернути зазначену суму не пізніше 27 березня 2022 року. Умовами договору також передбачено, що повернення позики здійснюється за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на дату повернення грошових коштів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, передавши відповідачу обумовлену суму позики, однак відповідач взяті на себе договірні зобов`язання не виконав та грошові кошти у встановлений договором строк не повернув.
З метою досудового врегулювання спору 13 травня 2024 року позивач направив відповідачу письмову вимогу про повернення боргу, яка залишилася без задоволення. Станом на день звернення до суду заборгованість відповідачем не погашена, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у вказаному вище розмірі.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.04.2025 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.10.2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. На адресу суду від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог, розгляд справи за його відсутності за наявними в справі доказами, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, зокрема шляхом неодноразового направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання. 
Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 82-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з адресатом (одержувачем). У разі відсутності адресата (одержувача), будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» .
Отже, відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена.
Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.
За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до ч. 1 ст. 1047 ЦПК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Судом встановлено, що між 27.09.2021 року між ОСОБА_1 як Позикодавцем, та ОСОБА_2 як Позичальником, укладено Договір позики.
За умовами вказаного Договору позики, Позикодавець надає Позичальнику грошові кошти у вигляді позики, а Позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти (позику) в порядку та на умовах, передбачених даним Договором (п. 1 Договору).
Відповідно до п. 2.1 Договору, позика надається грошовими коштами в готівковій формі в розмірі 5994000,00 грн., що за курсом НБУ на день укладення цього договору еквівалентно 225000,00 дол. США. 
Окрім цього, на підтвердження факту отримання ОСОБА_2 грошових коштів, останнім надано відповідну розписку від 27.10.2021 року. Зі змісту вказаного документа вбачається, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 суму в розмірі 5994000,00 грн., що в еквіваленті становить 225000,00 дол. США; суму позики зобов`язується повернути у повному розмірі відповідно до договору позики.
Згідно п. 3.1 Договору, позика позикодавцем надається позичальнику на 6 (шість) календарних місяців та в будь-якому випадку підлягає поверненню в повному розмірі до 27.03.2022 року включно. 
У відповідності до п. 3.6 Договору, позика вважається повернутою в повному обсязі з моменту коли позикодавцем буде отримано від позичальника суму позики в повному розмірі у доларах США або в еквіваленті національної валюти України за офіційним курсом НБУ на дату повернення суми позики. При цьому сторони погодили, що у випадку повернення суми позики в національній валюті України, у випадку знецінення національної валюти для розрахунку суми еквіваленту застосовується поточний курс НБУ за 1 (один) долар США на дату отримання позичальником суми позики.
У зв`язку із невиконанням ОСОБА_2 умов Договору позики, 10.05.2024 року представником позикодавця на адресу відповідача направлено Досудову вимогу про повернення грошових коштів у розмірі 225000,00 дол. США, що еквівалентно 8869500,00 грн. протягом 30-ти календарних днів. 
Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики. 
У постанові Верховного суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63 цс письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу.
Наявність у позивача оригіналу Договору позики від 27.09.2021 року та розписки від 27.10.2021 року, є належним та допустимим доказом як факту отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 позики та його волевиявлення у строк до 27.03.2022 року повернути борг, так і невиконання відповідачем даного боргового зобов`язання у повному обсязі. 
У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України, належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.
Вказане узгоджується з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18.
На час розгляду справи відповідачем до суду не надано доказів часткового або повного виконання зобов`язання з повернення коштів ОСОБА_2 за договором позики від 27.09.2021 року.
Згідно інформації, розміщеної на офіційному інтернет-представництві Національного банку України, офіційний курс гривні щодо долара США станом на дату звернення позивача до відповідача із вимогою про сплату боргу 10.05.2024 року складає 39,42 гривень за 1 долар США.
При цьому, при зверненні до суду із даним позовом представником позивача зазначено суму до стягнення в національній валюті – гривні, що складає 8869500,00 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 8869500,00 грн.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відсутність у боржника необхідних коштів також не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України.
На час розгляду справи договір відповідачем не виконаний, сума позики у встановлений договором строк позивачу не повернута.
Виходячи з того, що між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику не повернуті, враховуючи встановлену статтею 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Враховуючи, що сторонами не заявлено клопотань про звільнення від сплати судового збору та відсутні підстави для застосування положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд здійснює розподіл судових витрат відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.4272994991.1 від 25.03.2025 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 15140,00 грн.
Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 202, 207, 526, 610, 626, 639, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265,280-283,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 27.09.2021 року у розмірі 8869500 (вісім мільйонів вісімсот шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 15140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду.

Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 19.05.2026 року

Суддя	Я. В. Шестакова