УХВАЛА

27 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 320/36403/25
адміністративне провадження № К/990/18149/26 

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Дашутіна І. В., перевіривши касаційну скаргу представника приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сідоренка Антона Сергійовича - адвоката Мальцева Вадима Петровича на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2026 року у справі № 320/36403/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сідоренка Антона Сергійовича, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: адвокатського об`єднання «Констрактів лойерз», товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Прадіс», товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна експертна платформа», товариства з обмеженою відповідальністю «Аднеро», товариства з обмеженою відповідальністю «Сі ел сі-консалтинг», товариства з обмеженою відповідальністю «Сі ел сі груп», товариства з обмеженою відповідальністю «Сі ел сі», Бретшнейдер Томас та державного підприємства «СЕТАМ», про визнання протиправними дій, скасування постанов та зобов`язання вчинити дії,
установив:
17 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сідоренка Антона Сергійовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: адвокатське об`єднання «Констрактів лойерз», товариство з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Прадіс», товариство з обмеженою відповідальністю «Незалежна експертна платформа», товариство з обмеженою відповідальністю «Аднеро», товариство з обмеженою відповідальністю «Сі ел сі-консалтинг», товариство з обмеженою відповідальністю «Сі ел сі груп», товариство з обмеженою відповідальністю «Сі ел сі», Бретшнейдер Томас, державне підприємство «СЕТАМ», в якому просила:
- визнати протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сідоренка Антона Сергійовича, які полягають у нескладенні, незатвердженні на підставі Протоколу № 641658 про проведення електронного аукціону (торгів) акту про проведені електронні торги з продажу корпоративних прав частки учасника у статутному капіталі ТОВ «МИЛА КІЗОНЬКА ГАЙ» (код ЄДРПОУ: 41431598) у розмірі 100 % та ненаданні його позивачу;
- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сідоренка Антона Сергійовича скласти, затвердити на підставі Протоколу № 641658 про проведення електронного аукціону (торгів) акт про проведені електронні торги з продажу корпоративних прав - частки учасника у статутному капіталі ТОВ «МИЛА КІЗОНЬКА ГАЙ» (код ЄДРПОУ: 41431598) у розмірі 100 % та надати його позивачу;
- визнати протиправним та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сідоренка Антона Сергійовича про повернення виконавчих документів стягувачу від 09 липня 2025 року у виконавчих провадженнях №: НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8 (зведене виконавче провадження № НОМЕР_9);
- визнати протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сідоренка Антона Сергійовича щодо нездійснення розподілу стягнутих з боржника за виконавчим провадженням грошових сум, одержаних від реалізації майна боржника (реєстраційний номер лота 579734) у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_9 у відповідності до статті 45 Закону України «Про виконавче провадження»;
- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сідоренка Антона Сергійовича здійснити розподіл стягнутих з боржника за виконавчим провадженням грошових сум, одержаних від реалізації майна боржника (реєстраційний номер лота 579734), у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_9 у відповідності до статті 45 Закону України «Про виконавче провадження»;
- визнати протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сідоренка Антона Сергійовича щодо неповідомлення організатора аукціону Державне підприємство «СЕТАМ» про перерахування нею як переможцем електронного аукціону коштів за придбане майно (реєстраційний номер лота 579734);
- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сідоренка Антона Сергійовича повідомити організатора аукціону підприємство «СЕТАМ» про перерахування нею як переможцем електронного аукціону коштів за придбане майно (реєстраційний номер лота 579734).
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2026 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким задоволено позовні вимоги.
До Суду надійшла касаційна скарга представника приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сідоренка Антона Сергійовича - адвоката Мальцева Вадима Петровича на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2026 року у справі № 320/36403/25.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 
При цьому, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 2 і 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:
- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);
- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).
Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Суд звертає увагу скаржника, що Верховний Суд не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на скаржника, як на особу, яка зацікавлена у відкритті касаційного провадження. Підстави касаційного оскарження мають обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Оскільки, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, скаржнику необхідно чітко вказати підставу касаційного оскарження, яка обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Чітке посилання унеможливить неоднозначного розуміння судом підстав відкриття касаційного провадження та дозволить забезпечити належний касаційний перегляд справи у межах заявлених доводів.
Верховний Суд зауважує, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому підстави касаційного оскарження наводяться щодо кожної позовної вимоги.
Проаналізувавши касаційну скаргу скаржника, Судом встановлено, що позивач підставами касаційного оскарження вказує пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
При цьому, Верховний Суд звертає увагу скаржника, що норма права, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанцій у межах підстав позову (наприклад, з точки зору порушення її відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку автора касаційної скарги, неправильно.
При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
При вирішенні питання подібності правовідносин у судових справах, Суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 конкретизувала, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (п. 39).
У такому випадку правовий висновок розглядається "не відірвано" від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.
При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.
В скарзі лише викладено обставини справи, зроблено вказівку на постанову Верховного Суду без будь-якого обґрунтування подібності правовідносин із загальним посиланням на ухвалення судом рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Ураховуючи наведене, Суд уважає недоведеними наявність підстави касаційного оскарження, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
Крім того, для можливості відкриття касаційного провадження у справах, визначених статтею 287 КАС України, касаційна скарга повинна містити обґрунтування, що справа має значення для формування єдиної правозастосовної практики.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 44, 328, 330, 332 КАС України,
постановив:
Касаційну скаргу перевіривши касаційну скаргу представника приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сідоренка Антона Сергійовича - адвоката Мальцева Вадима Петровича на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2026 року у справі № 320/36403/25 - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя	І.В. Дашутін