Єдиний унікальний номер 153/1786/25
Номер провадження 2/142/196/26

РІШЕННЯ
іменем України
06 травня 2026 року с-ще Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області 
в складі:
головуючого судді Нестерука В.В.,
за участю секретаря судового засідання Яворської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Піщанка Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін 
цивільну справу за позовом  цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет»до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
04 грудня 2025 року до Піщанського районного суду Вінницької області з Ямпільського районного суду Вінницької області на підставі ухвали про передачу справи за підсудністю від 05 листопада 2025 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет»до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, банківські реквізити: НОМЕР_2 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку 334851) суму заборгованості за Договором кредиту №8944868 в розмірі 11 138,65 грн., з яких: 2851,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2437,65 грн. - сума заборгованості за процентами; 0 грн. - сума заборгованості за комісією; 5850,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування, та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, банківські реквізити: НОМЕР_2 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку - 334851) суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 27.04.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ідентифікаційний код юридичної особи - 39861924) (надалі - Кредитодавець) та ОСОБА_1 (ідентифікаційний код фізичної особи - НОМЕР_1 ) (надалі - Позичальник/Відповідач) укладено Договір про надання коштів у кредит №8944868 (надалі - Договір кредиту), умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 3 000,00 грн. строком на 360 днів ( з 27.04.2025 по 21.04.2026 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.95 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17.25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 517,50 грн.). У разі порушення Позичальником/Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 150 грн. за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 672677, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. (Договір кредиту №8944868 від 27.04.2025 року - додається). Кредитодавець ідентифікував Відповідача за посередництвом системи BankID НБУ - отримавши від "monobank" за згодою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) персональні данні останнього в тому числі електронну адресу на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав/наклав наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання документів, а саме підпис 672677 - 27.04.2025 13:33:16, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. (Довідка про ідентифікацію - додається). Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №8944868 від 27.04.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 3 000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № НОМЕР_3 , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Кредитодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище, підтверджується електронною платіжною інструкцією № 139e4c2a-b407-461b-81ce-f34d5a7faea7 від 27.04.2025 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. (Платіжна інструкція підписана електронно-цифровим підписом платіжної установи № 139e4c2a-b407-461b-81ce-f34d5a7faea7 від 27.04.2025 року - додається). Згідно листа №16/10/25-15934 від 16.10.2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок Відповідача на підставі платіжної інструкції № 139e4c2a b407-461b-81ce-f34d5a7faea7 (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов Договору кредиту №8944868. Згідно довідки № КД-000059941 від 13.10.2025 р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018 р., укладеного між Компанією/ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 27.04.2025 року, сума 3 000,00 грн. за номером платіжної картки № НОМЕР_3 , номер платежу 139e4c2a-b407-461b-81ce-f34d5a7faea7. Враховуючи викладені вище умови Договору кредиту №8944868 від 27.04.2025 р. та додаткової угоди, та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають - 1700 грн., заборгованість останнього за договором кредиту складає 11 138,65 грн. (розрахунок заборгованості - додається), зокрема: 2851,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2437,65 грн. - сума заборгованості за процентами; 0 грн. - сума заборгованості за комісією; 5850,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. В подальшому, Кредитодавцем/Первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище Договором кредиту, зокрема: ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №8944868 від 27.04.2025 р. (Договір факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 р. разом з додатками - додається).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 грудня 2025 року дану позовну заяву було передано для розгляду судді Нестеруку В.В.
Відповідно до положень ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
Ухвалою суду від 05 грудня 2025 року в даній справі було прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 02 січня 2026 року на 11 годину 00 хвилин.
24 грудня 2025 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає, просить суд відмовити в їх задоволенні, а також зменшити витрати на прававу допомогу. В обгрунтування своїх зперечень проти позову відповідач ОСОБА_1 у відзиві зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору на умовах, викладених у позовній заяві, а також не надано належних доказів фактичного перерахування грошових коштів на користь відповідача, що, на його думку, виключає виникнення зобов`язань за таким договором. Крім того, відповідач звертає увагу на відсутність належних доказів переходу права вимоги до позивача за договором факторингу, зокрема відсутність підписів у реєстрі переданих прав вимоги, що, на його переконання, свідчить про відсутність у позивача права на звернення до суду з даним позовом. Також, відповідач заперечує щодо розміру заявленої до стягнення заборгованості, зазначаючи, що позивачем неправомірно нараховано проценти за користування кредитом, розмір яких є надмірним, економічно необґрунтованим та таким, що порушує принципи розумності і справедливості. Вказує, що строк кредитування визначений неналежним чином, а розрахунок заборгованості не містить чіткого обґрунтування періодів та підстав нарахування процентів. Окрім цього, відповідач вважає незаконним нарахування комісій та інших платежів за договором, посилаючись на те, що такі умови є несправедливими та суперечать положенням законодавства про захист прав споживачів, а відтак не підлягають застосуванню. Відповідач також зазначає, що нарахування штрафних санкцій, у тому числі пені, процентів річних та інфляційних втрат, є протиправним, оскільки здійснено в період дії воєнного стану, під час якого, відповідно до вимог чинного законодавства, позичальник звільняється від відповідальності за прострочення виконання грошових зобов`язань. Крім того, відповідач заперечує проти розміру витрат на професійну правничу допомогу, заявлених позивачем, вважаючи їх явно завищеними, такими, що не відповідають критеріям розумності, співмірності та фактичної складності справи, а також не підтверджені належними доказами обсягу наданих послуг. З огляду на викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
31 грудня 2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача просить суд позовні вимоги задовольнити повністю та зазначає, що твердження Відповідача, стосовно ненадання позивачем доказів перерахування коштів на картковий рахунок Відповідача - не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи містяться наступні документи, які підтверджують перерахування коштів на картковий рахунок Відповідача: електронна платіжна інструкція № 139e4c2a-b407-461b-81ce-f34d5a7faea7 від 27.04.2025 року видана ТОВ «ФІНЕКСПРЕС»; довідка № КД-000059941 від 13.10.2025 р. видана платіжною системою/ТОВ «ФІНЕКСПРЕС», що підтверджує перерахування коштів за платіжною інструкцією /квитанцією № 139е4с2а-Ь407-461Ь-81се- f34d5a7faea7 від 27.04.2025 року; лист №16/10/25-15934 від 16.10.2025 р. виданий Позикодавцем/ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що підтверджує видачу/перерахування на банківську карту Відповідача/Клієнта онлайн-позики на підставі платіжної інструкції № 139e4c2a-b407-461b-81ce-f34d5a7faea7 від 27.04.2025 року. Щодо посилань Відповідача у відзиві на позовну заяву, що зазначені вище документи не є належними та допустимим доказами, оскільки не відповідають положенням ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», «Положенням про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 4 липня 2018 року №75» та розрахунок суми заборгованості, а отже не підтверджують факт передачі коштів представник позивача зазаначив, що розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових рахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Оскільки, всі кошти за даними договорами надавались на особистий картковий рахунок вказаний Відповідачем, то всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайором регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ №705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», відповідно до положень якого вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. (п.5 розділу VII зазначеної вище Постанови НБУ №9 705 від 05.11.2014р. вказано, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань). Щодо нарахування процентів та комісії за договором кредиту №8944868 від 27.04.2025 року, представник позивача зазаначив, що умовами договору про надання коштів у кредит №8944868 від 27.04.2025 року встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 3 000,00 грн. строком на 360 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.95 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту 17.25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 517.50 грн.). Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, починаючи з першого дня користування Кредитом до дати повернення, на залишок Кредиту, виходячи із строку фактичного користування Кредитом та до повного погашення заборгованості за Договором., пункт 2.5 цього Договору. Згідно п.п. 10.1.2. Договору Позичальник до моменту підписання Договору вивчив умови Договору та Правила надання коштів та банківських металів у кредит за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClickCredit», що розміщені на вебсайті https://dickcredit.ua/informaciya (надалі - Правила), а його зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. Позичальник підтверджує, що Договір уклався ним без нав`язування, відповідає його вільному вибору, намірам та інтересам, а інформація, надана Кредитодавцем є зрозумілою та достатньою для прийняття усвідомленого рішення. Позичальник отримав від Кредитодавця та ознайомився з детальним розписом орієнтовної загальної вартості Кредиту, з урахуванням процентної ставки, п.п. 10.1.9. Договору.Відповідно до пункту 2.2.8. Договору встановлено комісію за надання кредиту 17.25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 517.50 грн.). Згідно п. 6.2. договору за надання Кредиту Позичальник сплачує Кредитодавцю Комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання Кредиту та підлягає сплаті Позичальником відповідно до умов Договору. Розмір Комісії, яка нараховується за надання Кредиту визначений п.п. 2.2.8. п. 2.2. Договору. Розмір Комісії за надання кредиту, яка підлягає сплаті Позичальником, включає в себе адміністративні та операційні витрати, які несе Кредитодавець під час розгляду Заявки та надання Кредиту. Комісія за надання кредиту підлягає сплаті виключно у випадку задоволення такої Заявки та укладення Договору. Послуга для Позичальника полягає в аналізі Заявки та наданні пропозицій з укладення кредитного договору, а також в швидкому прийнятті рішення щодо надання Кредиту.
Щодо доказів наданих Відповідачем, представник позивача зазначив, що Відповідач доказів на підтвердження або спростування позовних вимог позивача до відзиву не долучив, зокрема виписку із карткового рахунку Відповідача в якій відображено отримання/неотримання кредитних коштів, відповіді банку про не належність зазначеної у договорі карти Відповідачу, контррозрахунок, надання пояснень чому сплачував за договором позики, тощо..), а тому відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами Позивача та їх оцінки, тоді як оцінка доказів є виключною компетенцією суду. Позивач вважає, що Відповідач, заперечуючи отримання коштів/укладання договору, застосували концепцію «негативного доказу» при вирішенні цього спору (постанова ВС від 27 травня 2020 року у справі №9 2-879/13), оскільки належних доказів таких тверджень ОСОБА_1 - не надано при тому, що Відповідач має безперешкодний та повний доступ до своїх банківських даних та інформаційно телекомунікаційної системи позикодавця (для надання оферти з якою ознайомлювалась, від). Отже, Відповідач, висловлюючи заперечення проти певних обставин та не надаючи доказів, які підтверджують ці доводи, не може перекладати на позивача обов`язок їх доведення. Проте, замість надання доказів/пояснень по суті справи, зазначив, представник позивача, Відповідач надав набір правових висновків, які на думку позивача є помилковими, оскільки зміст цих правовідносин (права й обов`язки сторін спору) та спільні риси між спірними правовідносинами є відмінними та не тотожними із даною справою.
02 січня 2026 року у зв`язку за клопотанням відповідача судове засідання було відкладено на 13 годину 00 хвилин 02 лютого 2026 року.
В подальшому 02 лютого 2026 року, 11 березня 2026 року, 10 квітня 2026 року дану цивільну справу було знято з розгляду з об`єктивних причин, а саме у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, зайнятістю головуючого судді в іншому провадженні.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" повноважного представника в судове засідання 06 травня 2026 року не направив, проте в позовній заяві міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача та згода на винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в жодне судове засідання по даній цивільній справі, в тому числі призначене на 06 травня 2026 року не з`явився, та на адресу суду повернулися конверти, в яких відповідачу з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за встановленою судом адресою реєстрації місця проживання відповідача було направлено повістки про виклик до суду в судове засідання з відмітками відділення поштового зв`язку про невручення по причині відсудності адресата за вказаною адресою. 
Будь-яких інших заяв чи клопотань, крім відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило.
При цьому суд враховує, що відповідно до положень п. 1, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився до суду без поважних причин.
Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Також суд бере до уваги положення ч. 1 ст. 223 ЦПК України, де передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею та ввважає за можливе провести розгляд даної цивільної справи в даному судовому засіданні за відсутності учасників, які будучи належним чином повідомленяими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися до суду без поважних причин.
Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, з дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши зміст відзиву відповідача на позову, відповідь на відзив з долученими до неї документами, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що  позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. 
Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності.
На підставі наданих суду доказів встановлено, що 27 квітня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії (Надійний) № 8944868 (додаток в електроній формі).
Відповідно до п. 2.1 договору, За цим Договором Кредитодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (нада. «Кредит»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк кредиту»), шляхом їх перерахування н банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплати! Кредитодавцю плату (Проценти) від Суми кредиту та Комісію за надання кредиту відповідно до умов цьог Договору.
В п. 2.1.1 Договору встановлено, що кредит надається з метою придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. 
Згідно п. 2.1.2 Договору вид фінансової послуги, що надається відповідно до умов Договору - надання коштів у кредит.
Пунктом 2.2. Договору передбачено сума кредиту 3000,00 грн, строк кредитування/строк договору 360 днів, розмір першого обов`язкового платежу 1372.50 грн., період сплати Мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати Позичальником процентів за користування Кредитом та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування Кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування. Кількість Мінімальних обов`язкових платежів становить 11.Дата сплати Першого обов`язкового платежу 26.05.2025 року.
Відповідно до п. 2.2.8 договору Комісія за надання кредиту 17.25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 517.50 грн.
Відповідно до умов п.2.2.9 договору сторони домовились, що Позичальник, як учасник Програми лояльності, отримує від Кредитодавця індивідуальну знижку (промокод) на Процентну ставку, визначену у колонці 3 таблиці п. 2.2. Договору, при виконанні Позичальником наступних умов: позичальник у строк до дати сплати Першого обов`язкового платежу, визначеного п. 2.2.5 Договору сплатить Комісію за надання Кредиту та Проценти за користування Кредитом у сумі, не менше ніж 1372.50 грн. У такому випадку Позичальнику надається можливість сплачувати Проценти з урахуванням процентної ставки, яка є нижчою за розмір ставки, визначеної у колонці 3 таблиці п. 2.2. Договору, та становить 0.95% на день протягом перших 30 календарних днів з дати надання Кредиту (знижена процентна ставка). У разі, якщо Позичальник не сплатить/сплатить не в повному обсязі суму, вказану в цьому підпункті Договору вважається, що Позичальник відмовився від пропозиції сплати Процентів за користування кредитом за процентною ставкою, нижчою за розмір ставки, визначеної у колонці 3 таблиці п. 2.2. Договору , а нарахування Процентів за користування Кредитом здійснюється за процентною ставкою, визначеною у колонці 3 таблиці п. 2.2. Договору. При цьому Позичальник повністю розуміє та погоджується з тим, що у разі невикористання Позичальником права на отримання індивідуальної знижки (промокоду)/невиконання умов для отримання знижки, застосуванню підлягає процентна ставка без знижки, як вона визначена в колонці 3 таблиці п. 2.2. Договору. При цьому застосування процентної ставки, визначеної в колонці 3 таблиці п. 2.2. Договору, не є зміною процентної ставки, порядку її розрахунків та порядку сплати у бік погіршення для Позичальника, оскільки надання Кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах застосування процентної ставки, визначеної в колонці 3 таблиці п. 2.2. Договору. Якщо вказаний у цьому підпункті Договору розмір процентної ставки дорівнює 0,95 %, зазначене означає, що можливість сплати Процентів за користуванням Кредитом за зниженою процентною ставкою Договором не передбачено.
Згідно з п. 2.3 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка 3194.73%. Обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки базується на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом строку, визначеного п.п. 2.2.2. п. 2.2. Договору та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі, а також на припущенні, що Позичальник не буде здійснювати дострокового виконання умов Договору, не буде збільшувати суму Кредиту та не буде допускати порушення умов Договору.
Відповідно до п.2.3.1 договору денна процентна ставка/день 0.998%.
Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Ставка Комісії за надання кредиту не може бути збільшена Кредитодавцем в односторонньому порядку.
Умовами Договору не передбачено наявність у Позичальника права ініціювати укладення додаткових угод для продовження Строку кредитування.
Відповідно до п. п. 2.5 -2.7 договору максимальний Кредитний Ліміт, доступний для Позичальника відповідно до умов цього Договору, становить 3000.00 гривень. Даний ліміт є максимальною сумою коштів, яку Кредитодавець може надати Позичальнику в рамках цього Договору на умовах повернення, сплати процентів, комісій за надання кредиту та інших передбачених Договором платежів. Позичальник має право використовувати кошти в межах встановленого кредитного ліміту протягом строку дії Договору. Сума Кредитного ліміту, вказана в п. 2.5. Договору, є максимально доступною сумою Кредиту, яка протягом строку дії Договору може бути надана Позичальнику. Сума фактично використаних коштів не може перевищувати зазначений максимальний Кредитний Ліміт. Надання Кредиту в межах ліміту Кредитної лінії супроводжується оформленням додаткової угоди до договору. Така додаткова угода є невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно п. 2.8 договору, проценти за цим Договором нараховуються щоденно, починаючи з першого дня користування Кредитом до дати повернення, на залишок Кредиту, виходячи із строку фактичного користування Кредитом та до повного погашення заборгованості за Договором.
Згідно п.2.9 договору, в дату повернення Кредиту Позичальник має повернути Кредитодавцю останній Мінімальний обов`язковий платіж в який входить сума отриманого Кредиту, вказана в п. 2.2.1 Договору, та фактично нараховані Проценти. У випадку користування Позичальником Кредитом впродовж усього строку кредитування, визначеного в п. 2.2.2 Договору без допущення порушення умов Договору, сума до сплати Позичальником в дату повернення Кредиту становить 13777.50 грн.
В п. 6.1 договору визначено, що за користування Кредитом Позичальник сплачує Кредитодавцю Проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2. Договору. Проценти за користування Кредитом нараховуються на суму Кредиту (його залишок) виходячи із строку фактичного користування Кредитом (його залишком), за кожен день (календарну дату) користування Кредитом, починаючи з першого дня користування Кредитом (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення Заборгованості за Договором та підлягають сплаті періодично кожні 30 календарних днів з дати надання Кредиту у складі Першого обов`язкового платежу та Мінімальних обов`язкових платежів відповідно до п.п. 2.2.4. п.
Відповідно до п. 6.2 договору за надання Кредиту Позичальник сплачує Кредитодавцю Комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання Кредиту та підлягає сплаті Позичальником відповідно до умов Договору. Розмір Комісії, яка нараховується за надання Кредиту визначений п.п. 2.2.8. п. 2.2. Договору. Розмір Комісії за надання кредиту, яка підлягає сплаті Позичальником, включає в себе адміністративні та операційні витрати, які несе Кредитодавець під час розгляду Заявки та надання Кредиту. Комісія за надання кредиту підлягає сплаті виключно у випадку задоволення такої Заявки та укладення Договору. Послуга для Позичальника полягає в аналізі Заявки та наданні пропозицій з укладення кредитного договору, а також в швидкому прийнятті рішення щодо надання Кредиту.
Відповідно дол. П. 6.3 договору, позичальник зобов`язаний повернути Кредит, сплатити Проценти за користування та Комісію за надання кредиту відповідно до умов визначених цим Договором, будь-яким доступним йому способом. За умовами укладеного Договору у Позичальника відсутня необхідність укладення договорів щодо додаткових та/або супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням Кредиту. Позичальником самостійно оплачуються послуги фінансових посередників, що здійснюють перерахування грошових коштів, відповідно до їх тарифів. Вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно Кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії Договору і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості Кредиту для Позичальника.
В п. 6.7 договоур визначено, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором (Першого обов`язкового платежу/Мінімального обов`язкового платежу) у повному обсязі, зарахування сплачених Позичальником коштів за Договором здійснюється Кредитодавцем в наступному порядку: У першу чергу сплачуються Проценти за користування Кредитом, Комісія за надання кредиту, Неустойка та інші платежі (у випадку їх нарахування). У другу чергу сплачуються всі прострочені проценти за користування Кредитом прострочена Комісія за надання кредиту. Простроченими процентами за користування Кредитом вважаються проценти, які були передбачені Договором та застосовувались за весь період користування Позичальником Кредитом у відповідності до умов Договору, які не були сплачені Позичальником в строк, встановлений Договором. У третю чергу сплачуються Проценти за користування Кредитом, Сума Кредиту. 
Згідно положень п. 6.8 договору У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором (сплати Першого обов`язкового платежу/Мінімального обов`язкового платежу) у повному обсязі, сума Кредиту за яким перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення Договору, зарахування сплачених Позичальником коштів за Договором здійснюється Кредитодавцем в наступному порядку:у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума Кредиту (його частина) та прострочені проценти за користування Кредитом. Простроченими процентами за користування Кредитом вважаються проценти, які були передбачені Договором та застосовувались за весь період користування Позичальником Кредитом у відповідності до умов Договору, які не були сплачені Позичальником в строк, встановлений Договором. У другу чергу сплачуються сума Кредиту (його частина) та Проценти за користування Кредитом. У третю чергу сплачуються неустойка, Комісія за надання кредиту та інші платежі відповідно до Договору (у випадку їх нарахування).
У п. 6.9 договору визначено, що датою внесення коштів в рахунок погашення Заборгованості вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Кредитодавця.
Відповідно до п. 8.3.8 позикодавець зобов`язаний своєчасно повернути Кредит відповідно до умов Договору, сплачувати Проценти за Договором та Комісію за надання кредиту у встановлених умовами Договору порядку та розмірах, забезпечити своєчасне виконання зобов`язань відповідно до умов Договору.
В п.9.6 договору сторони визначили, що якщо Позичальником не сплачено/сплачено не в повному обсязі Перший обов`язковий платіж/Мінімальний обов`язковий платіж (платежі), за Договором нараховується Неустойка у розмірі, визначеному п. 2.2. Договору, починаючи з першого дня прострочки та закінчуючи датою оплати несплаченого/сплаченого не в повному обсязі Першого обов`язкового платіжу/Мінімального обов`язкового платежу (платежів) та Неустойки. Після оплати простроченого Першого обов`язкового платежу та/або Мінімального обов`язкового платежу (платежів) та Неустойки у повному обсязі, подальше виконання зобов`язань Позичальником здійснюється відповідно до умов Договору зі сплатою, після усунення порушень Договору, Мінімального обов`язкового платежу у строки, встановлені для сплати Мінімального обов`язкового платежу відповідно до п.п. 2.2.4 п. 2.2. Договору. Неустойка нараховується з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства.
Як слідує з матеріалів справи договір кредитної лінії (Надійний) № 8944868 від 27 квітня 2025 року з додатками були підписані відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 672677.
Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджуємо, що клієнт ОСОБА_1 , РНОК1Ш: НОМЕР_1 , ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України. Ідентифікація клієнта здійснювалась при укладенні таких договорів: № 8944868, шляхом направлення 27 квітня 2026 року одноразового ідентифікатора 672677 на ІНФОРМАЦІЯ_1 (додаток в електронному вигляді)
Отже між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі.
ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання, зокрема передало відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 3000,00 грн, шляхом їх перерахування на електронну платіжну картку відповідача, що підтверджується копією платіжної інструкції/Операції 139e4c2a-b407-461b-81ce-f34d5a7faea7 та довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» № КД -000059941 від 13 жовтня 2025 року, відповідно до якої ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» , яка діє на підставі Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК № В0000130 від 12.02.2021 та Витягу з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензії для здійснення діяльності з наданні фінансових послуг №37 від 29.01.2016 року, підтверджує виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код за ЄДРПОУ 39861924) відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Відповідно до платіжної інструкції, наданої ініціатором платіжної операції, було здійснено наступну успішну платіжну операцію: Дата 27.04.2025 року; Номер платежу 139e4c2a-b407-461b-81ce-f34d5a7faea7; Сума 3000.00 грн.; Отримувач ОСОБА_1 на карту № НОМЕР_3  (додатки в електронному вигляді). 
При цьому суд враховує, що відповідно до положень Закону України «Про платіжні послуги» та Постанови Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» документи, оформлені за операціями з використанням платіжних інструментів, є первинними документами та можуть використовуватися під час вирішення спірних питань. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що факт перерахування кредитних коштів відповідачу підтверджується належними та допустимими доказами, наданими позивачем. Доводи відповідача щодо відсутності доказів зарахування коштів на його картковий рахунок суд вважає безпідставними, оскільки саме відповідач як власник рахунку має доступ до інформації щодо руху коштів по ньому та мав можливість надати суду виписку з банківського рахунку на підтвердження відсутності надходження кредитних коштів від позивача на виконання умов укладеного договору.
Відповідно до розрахунку про стан заборгованості за договором кредитної лінії (Надійний) № 8944868 від 27 квітня 2025 року, сформованного ТОВ «1 Безпечене агенство необхідних кредитів», сума кредиту складає 3000,00 грн, процентна ставка 0,95%, комісія за видачу кредиту 17,25%, неустойка 150,00 грн, заборгованість ОСОБА_1 станом на 16 жовтня 2025 року складає : 11138,65 грн., та включає в себе заборгованість по тілу кредиту в розмірі 2851,00 грн., заборгованість про процентах в розмірі 2437,65 грн., неустойку в розмірі в розмірі 5850,00 грн. (додаток в електронному вигляді).
Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Цивільного кодексу України та нормами Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну комерцію».
З огляду на положення частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладена між сторонами угода визнається правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями ч. ч. 2 та 4 статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що двосторонні правочини є договорами, в яких погоджена дія двох або більше сторін.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
Таким чином, з урахуванням наданих суду доказів та наведених вище положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який укладено в електронній формі у встановленому законом порядку.
Щодо переходу до нового кредитора ТОВ «ФінпромМаркет» прав первісного кредитора у кредитних зобов`язаннях, суд зазначає наступне.
Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно до ст. ст. 1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.
16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) та ТОВ «Фінпром Маркет» (Фактор) уклали Договір факторингу № 16/10/25. Згідно п.п. 1.1 Договору факторингу  За цим договором Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі Права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (Ціна придбання) за відповідний Реєстр за плату, у передбачений ним Логовооом спосіб.
Так пунктом 2.1.3 Договору передбачено, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги відбувається в день підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо Боржників в обсязі та на умовах, що існували па момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Реєстр прав вимог в паперовому вигляді або у вигляді електронного документу, підписаного кваліфікованими електронними підписами уповноважених представників Сторін у порядку, визначеному цим Договором за допомогою сервісу для обміну електронних документів «ВЧАСНО», є невід`ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав вимоги (додаток в електронній формі).
Відповідно до реєстру прав вимоги № 16/10/25-01 від 16 жовтня 2025 року до договору факторингу № 16/10/25 від 16 жовтня 2025 року, де під порядковим номером 799 зазначено ОСОБА_1 , слідує, що ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за договором № 8944868, укладеним 27.04.2025 року із зазальною сумою заборгованості 11138,65 грн, що включає в себе заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2851,00 грн., суму заборгованості за відсотками в розмірі 2437,65 грн, суму заборгованості за пенею в розмірі 5850 грн (додаток в електронній формі).
Вищезазначені докази, надані позивачем в підтвердження переходу прав вимоги від первісного кредитора ТОВ «1 Безпечене агенство необхідних кредитів» до нього, суд визнає достатніми та обґрунтованими, та приходить до висновку, що позивач правомірно набув права вимоги до ОСОБА_1 щодо виконання зобов`язання за договором кредитної лінії (Надійний) № 8944868 від 27 квітня 2025 року та вважає заперечення відповідача в цій частині безпідставними.
Згідно з ст. 514, ч.1 ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному договором,комісію за надання позики. 
Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленій в постанові від 22.04.2024 року по справі № 559/1622/19 суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд у будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).
З наданих суду позивачем письмових доказів, вбачачється, що загальна заборгованість відповідача за кредитним договором, станом на 16 жовтня 2025 року згідно розрахунку заборгованості ТОВ "1БАНК" становила 11138,65 грн., з яких тіло кредиту в розмірі 2851,00 грн., заборгованість про процентах в розмірі 2437,65 грн., неустойка в розмірі в розмірі 5850,00 грн. 
При цьому з вказаного розрахунку заборгованості слідує, що відповідачем для погашення заборгованості 27 травня 2025 року було внесено платіж в розмірі 1700,00 грн. 
Вивчивши розрахуок заборгованості по договору кредитної лінії (Надійний) № 8944868 від 27 квітня 2025 року, а також беручи до уваги заперечення відповідача щодо його здійснення, викладлені у відзиві на позовну заяву, суд приходить до висновку, що відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, та з урахуванням конкретних обставин справи, вважає за необхідне самостійно визначити суми нарахувань, які підлягають стягненню.
Зокрема суд, враховує, що Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02 жовтня 2019 року по справі №740/4328/14.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4ст. 263 ЦПК України).
Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16.
Крім того, аналізуючи норми ст.549-552,625,1046,1048,1050 ЦК України, суд вказує на те, що наслідками укладення договору позики є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; сплата позичальником позикодавцю індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми; сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання.
Проте, положеннями параграфа 1 «Позика» Глави 71 Розділу І Книги п`ятої ЦК України не передбаченого такого наслідку укладення договору позики як сплата комісії.
Суд, враховуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду та положення чинного законодавства, дійшов висновку, що включення до умов договору комісії за видачу кредиту в розмірі 17,25 % від суми кредиту, що складає 517,50 грн. є несправедливим та таким, що суперечить вимогам законодавства про захист прав споживачів, оскільки така комісія фактично не пов`язана з наданням позичальнику окремої самостійної послуги. Відтак, у кредитодавця були відсутні правові підстави для встановлення, нарахування та стягнення зазначеної комісії в розмірі 517,50 грн, а її включення до розрахунку заборгованості є безпідставним. З огляду на це, кошти, сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, в тому числі за комісією, підлягають зарахуванню в рахунок погашення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом, без урахування комісії. З огляду на викладене, заперечення відповідача в цій частині суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають врахуванню при вирішенні спору по суті.
Судом встановлено, що 27 квітня 2025 року відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 3000,00 грн строком на 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,95 % за кожен день користування кредитними коштами. Умовами договору передбачено, що період сплати мінімального обов`язкового платежу становить 30 календарних днів, а всі проценти, нараховані за відповідний 30-денний період користування кредитом, підлягають сплаті в останній день такого періоду. Перший мінімальний обов`язковий платіж мав бути сплачений до 26 травня 2025 року включно та становив 1372,50 грн. За період з 27 квітня 2025 року по 26 травня 2025 року на суму кредиту 3000,00 грн позивачем мали бути нараховані проценти за користування кредитом у розмірі 855,00 грн, виходячи із процентної ставки 0,95 % на день, що складає 28,50 грн за 30 календарних днів користування кредитними коштами. 27 травня 2025 року відповідачем було здійснено платіж у розмірі 1700,00 грн, таким чином за 27 травня 2025 року мають бути нараховані проценти у розмірі 28,50 грн. Таким чином, загальний розмір процентів, нарахованих станом на момент здійснення платежу 27 травня 2025 року, становив 883,50 грн. Оскільки 27 травня 2025 року відповідачем було здійснено платіж у розмірі 1700,00 грн, з яких 883,50 грн мали бути спрямовані на погашення нарахованих процентів за користування кредитом, а решта коштів у розмірі 816,50 грн - на погашення основної суми кредиту. Відтак після здійснення вказаного платежу залишок непогашеної заборгованості станом на 27 травня 2025 року за тілом кредиту становив 2183,50 грн, при цьому заборгованість за нарахованими процентами була відсутня.
Разом з тим, як вбачається з долученого до кредитного договору розрахунку заборгованості відсотки за користування кредитом нарахувалися позикодавцем ТОВ «1БАНК» по 25 серпня 2025 року та відповідно мали складити 1866,89 грн, враховуючи, що тіло кредиту станом на 25 серпня 2025 року було 2183,50 грн з розрахунку 2183,50?0.0095% =20,74 ?90=1866,89 грн.
Таким чином, за результатами здійсненого судом розрахунку встановлено, що станом на момент укладення договору факторингу заборгованість відповідача за договором кредитної лінії (Надійний) № 8944868 від 27 квітня 2025 року становила 4050,39 грн, з яких заборгованіть за тілом кредиту 2183,50 грн., заборгованість за відсотками 1866,89 грн.
Щодо нарахування пені суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ, внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування.
В той же час, відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи Цивільного кодексу України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
З урахуванням того, що заборгованість у вигляді пені в розмірі 5850,00 грн за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71473835 від 18.04.2025 року була нарахована в період дії воєнного стану в Україні, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені), у зв`язку з чим суд погоджується із заперечннями відповідача в цій частині та вважає, що нарахування пені є безпідставним та позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що доводи представника позивача, покладені в обґрунтування позовних вимог, а також заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, знайшли своє часткове підтвердження у ході розгляду справи, а тому належна до стягнення з відповідача на користь позивача сума заборгованості за відповідача за договором кредитної лінії (Надійний) № 8944868 від 27 квітня 2025 року складає 4050,39 грн, з яких заборгованіть за тілом кредиту 2183,50 грн., заборгованість за відсотками 1866,89 грн. 
При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
На підставі аналізу наведених норм законодавства та досліджених судом доказів, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором кредитної лінії (Надійний) № 8944868 від 27 квітня 2025 року, у розмірі 4050,39 грн, з яких заборгованіть за тілом кредиту 2183,50 грн., заборгованість за відсотками 1866,89 грн.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача також слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 880,87 грн.,пропорційно розміру задоволених вимог. 
Крім того, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Такі правові позиції викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Вказана судова практика є незмінною.
Згідно вимог ст. 137, ст. 141 ЦПК України зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до постанови ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18 якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.
В постанові ВС від 18.03.2021 року у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 року у справі № 910/12591/18 зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
На підтвердження надання та понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копії договору №25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 року, укладеного між адвокатом Ткаченко Ю. О. та ТОВ «Фінпром маркет», копію витягу з Акту №5ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 21.10.2025р. за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025р., копію акту приймання -передачі справ за надання правничої допомоги, копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 579939288.1 від 27 жовтня 2025 року про оплату згідно акту №5ФП приймання наданої правничої допомоги від 21 жовтня 2025 року за Договором про надання правничої допомоги №25- 08/25/ФП від 25 серпня 2025 року, копію ордера серії АХ №1287257 про надання адвокатом Ткаченко Ю. О. правничої допомоги ТОВ «Фінпром Маркет» від 03 вересня 2025 року, копію свідоцтва на право на заняття адвокатською діяльністю Ткаченко Ю.О., відповідно яких вартість наданої професійної правничої допомоги по даній справі оцінюється в сумі 4500,00 грн. 
Враховуючи наведене, а також часткове задоволення судом позовних вимог, за наявності заперечень відповідача щодо розміру витрат за надання правничої допомоги, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаними адвокатами роботами, обсягом наданих послуг, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 2000 грн.
Керуючись ст.ст. 512, 514, 525, 526, 530, 610, 612, 1048, 1050, 1054, 1056, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 11, 13, 76-81, 137, 141, ч.8 ст. 178, 259, 263-265, 272, 273, 279 ЦПК України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Позов  Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет»до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, банківські реквізити: НОМЕР_2 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку 334851) суму заборгованості за Договором кредиту №8944868 в розмірі 4050,39 грн., з яких: 2183,50 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1866,89 грн. - сума заборгованості за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, банківські реквізити: НОМЕР_2 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку - 334851) судовий збір в розмірі 880,87 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, банківські реквізити: НОМЕР_2 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку - 334851) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.
У задоволені решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», що знаходиться в м. Ірпінь Київської області, вул. Садова, буд. 31/33, код ЄДРПОУ 43311346; 
Відповідач:  ОСОБА_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Суддя: