Справа № 342/134/26 
Провадження № 22-ц/4808/1051/26 
Головуючий у 1 інстанції Федів Л. М. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача Бойчука І.В.,
суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на заочне рішення Городенківського районного суду від 02 квітня 2026 року під головуванням судді Федів Л.М. у м. Городенка,
в с т а н о в и в:
В лютому 2026 року АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.05.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 підписано заяву №366440 про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» (надалі – Заява про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК»).
ОСОБА_1 з 24.05.2021 є власником поточного рахунку № НОМЕР_1 ….0001 у гривнях, який відкритий до заяви № 366440 з номером кредитного договору №002/10261769-SP (надалі – кредитний договір).
ОСОБА_1 поточні операції здійснювалися з використанням електронних платіжних засобів. 
Також 27.05.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 підписано заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування. Заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування від 27.05.2021 слід розуміти як кредитний договір №002/10317984-CK_SB від 27.05.2021. 
ОСОБА_1 з 27.05.2021 є власником поточного рахунку № НОМЕР_2 ….0002 у гривнях, який відкритий до заяви-договору на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування з номером Кредитного договору №002/10317984 CK_SB.
Згідно заяви-договору на укладання договору про комплексне банківське обслуговування відповідач просив відкрити поточний рахунок у національній валюті. Таким чином, позичальнику було встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 11 000 грн), а саме надані кредитні кошти з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом – 37%; Строк користування – 12 місяців з автоматичною пролонгацією.
Кредитні кошти відповідачу надано у спосіб, зазначений в кредитних договорах, що підтверджується відповідними виписками.
Позивач свої обов`язки за кредитними договорами виконав в повному обсязі. В подальшому відповідач перестав виконувати умови кредитних договорів і перестав сплачувати заборгованість по кредиту і процентах. 
Умови вищезазначених кредитних договорів позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договорами строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом на дату даного звернення залишається непогашеною. Станом на 02.09.2025 заборгованість за заявою-договором від 24.05.2021 року складає 57 436,89 грн, в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 19 905,58 грн; заборгованість за процентами (в т. ч. прострочена) 37 531,31 грн. Також станом на 02.09.2025 заборгованість за кредитним договором від 27.05.2021 складає 21 098,05 грн, в т.ч.: заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. прострочена) 10 035,66 грн; заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена) 11 062,39 грн. Загальна сума заборгованості по обох договорах становить 78 534,94 грн, яку просив позивач з відповідача на свою користь.
Заочним рішенням Городенківського районного суду від 02 квітня 2026 року частково задоволено позов АТ «ТАСКОМБАНК».
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором №002/10261769-SP від 24.05.2021 та за кредитним договором № 002/10317984CK_SB від 27.05.2021 у загальному розмірі 29 941,24 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1014,91 грн.
У апеляційній скарзі представник АТ «ТАСКОМБАНК»посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині відмовлених позовних вимог.
Зазначає, суд першої інстанції не до кінця визначив основні підстави правовідносин між сторонами, які дають право стороні позивача вимагати виконання взятих на себе зобов`язань з стороні відповідача в повному обсязі. Відповідач тільки частково виконував свої зобов`язання. 
Відповідно до умов обох заяв-договорів ОСОБА_1 підтвердив, що приймає всі умови публічної пропозиції (оферти) АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», яка розміщена разом з додатками на сайті банку посилання на примірники якої, разом з додатками відповідач отримав в мобільному додатку «Sportbank» і з якою він ознайомлений, повністю згоден, зміст розуміє, положень якої зобов`язався неухильно дотримуватися. 
Проект заяви-анкети та публічної пропозиції був наданий відповідачу банком та підписані ним заява-анкета та публічна пропозиція відповідають наданим проектам.
Окрім цього, Позичальник беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку змінювати розмір ліміту кредитування. Погодився з тим, що про зміну ліміту кредитування банк повідомляє позичальника шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. ОСОБА_1 погоджена публічна пропозиція разом з заявою-анкетою які складають договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank».
Умовами кредитного договору від 27.05.2021 р визначено, що ознайомившись з публічною пропозицією АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, тарифами АТ «ТАСКОМБАНК», позичальник просив відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів на своє ім`я та виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Master Card World та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в мобільному додатку.
Таким чином, підписавши договори, відповідач підтвердив своє волевиявлення для їх укладення, основним доказом цього є саме підпис, який поставлений у договорах.
Відповідач перед підписанням кожного кредитного договору мав можливість ознайомитися з їх умовами і в разі незгоди з запропонованими умовами відмовитися від укладення такої угоди, під час підписання договорів відповідача влаштовували умови вищевказаного договору про що свідчить його підпис. Таким чином, доводи відповідача про відсутність факту підписання договорів є безпідставними та необґрунтованими, оскільки вказані умови сторонами були визначені спільно в кредитних договорах.
Заяву-договір від 27.05.2021 та заяву від 24.05.2021 підписано боржником, що свідчить про волевиявлення його як сторони договору та погодження із умовами кожного договору та публічною пропозицією банку.
Підписавши зазначені заяви-договори, позичальник підтвердив достовірність відомостей, відображених в кожній заяві-договорі, підтвердив факт ознайомленості, обізнаності та розуміння публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» та Публічною пропозицією АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.
Підпис споживача в заяві-договорі є беззаперечним доказом отримання клієнтом від банку певної пропозиції про початок певних договірних відносин
Таким чином, в даному випадку надані відповідачу позики ніяк не можуть бути безпроцентними.
Відповідно до виписки із рахунків відповідача та розрахунків заборгованості, відповідач сплачував кредит, зокрема і відсотки, а отже підтверджував згоду із умовами договорів. Також зазначаємо, що 26.09.2025 відповідачу було надіслано повідомлення-вимогу, де також вказано про заборгованість по відсотках, яка була проігнорована.
Cуд першої інстанції недостатньо дослідив матеріали справи та не обґрунтував своє рішення належним чином.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні відсотків за двома кредитними договорами та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості по відсотках за кредитним договором від 24.05.2021 року у розмірі 37 531, 31 грн та за кредитним договором від 27.05.2021 року у розмірі 11 062, 39 грн.
ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, ураховуючи таке.
Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Рішення суду першої інстанції апелянт оскаржує в частині відмовлених позовних вимог про стягнення з  ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за відсотками, то в іншій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.
Встановлено, що ОСОБА_1 з 24.05.2021 р. є власником поточного рахунку у гривневому еквіваленті № НОМЕР_3 , який відкритий до заяви №366440 з номером кредитного договору №002/10261769-SP.
ОСОБА_1 підписав анкету-заяву № 366440 про приєднання до частини 1 публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». 
Відповідно до змісту заяви №366440 про приєднання до ч.2 публічної пропозиції ОСОБА_1 просив АТ «ТАСКОМБАНК» відкрити поточний рахунок № НОМЕР_3 у національній валюті на його ім`я, надати послугу кредитування рахунку та встановити ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування рахунку, що встановлений в тарифах, та складає 100 000 грн.
Згідно довідки АТ «Таскомбанк» ОСОБА_1 з 24.05.2021 є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_4 , який відкритий до заяви-анкети №366440 з номером кредитного договору № 002/10261769-SP від 24.05.2021, № картки НОМЕР_5 , відкритого у АТ «Таскомбанк».
Представником АТ «ТАСКОМБАНК» 26.09.2025 на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення-вимогу щодо виконання зобов`язань за кредитним договором від 24.05.2021 року та повідомлено, що у разі непогашення заборгованості, банк, відповідно до вимог чинного законодавства, буде ініціювати примусове її стягнення.
Відповідно до п. 8.1. Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» клієнт підписанням Заяви-анкети або Заяви про приєднання до частини 2 Публічної пропозиції приймає в повному обсязі умови Публічної пропозиції (разом з усіма додатками), в тому числі умови щодо кредитування рахунку та приймає (підписує) паспорт споживчого кредиту. При цьому, сторони погоджуються, що умови договору в частині кредитування рахунку, які приймає клієнт містять всі істотні умови договору про надання споживчого кредиту, обов`язковість яких визначена законодавством України, в тому числі загальний ліміт кредитування рахунку, в межах якого відповідно до умов договору банком для клієнта встановлюється ліміт кредитування рахунку.
Згідно з п. 8.5. підтвердженням погодження клієнтом встановленого ліміту кредитування рахунку/зміни ліміту кредитування є здійснені клієнтом операції з розрахунку за товари та послуги та/або отримання готівкових коштів та/або здійснення безготівкового переказу після встановлення або зміни ліміту кредитування рахунку.
Відповідно до п. 8.6. клієнт може відмовитись від одержання кредиту шляхом не допущення здійснення операцій за рахунком за рахунок кредиту та/або ініціювати скасування ліміту кредитування рахунку шляхом направлення відповідного повідомлення узгодженими каналами зв`язку. Клієнт може також ініціювати зменшення/встановлення нульового ліміту кредитування рахунку шляхом ініціювання таких змін в мобільному додатку «Sportbank». Зміна ліміту кредитування рахунку здійснюються банком протягом 48 годин шляхом відображення банком в мобільному додатку «Sportbank» нового розміру ліміту кредитування рахунку.
Відповідно до п. 8.10. за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти. Тип процентної ставки - фіксована. Розмір процентної ставки, вказується в тарифах та залежить від виду операцій, які здійснює клієнт за рахунок кредиту та терміну фактичного користування кредитом. Розмір процентної ставки, що вказаний в тарифах, може бути змінений шляхом внесення змін до даної публічної пропозиції в порядку, передбаченому розділом 11 публічної пропозиції. Такі зміни застосовуються виключно до кредитної заборгованості, що виникає в межах ліміту кредитування рахунку, після внесення таких змін. До заборгованості, що виникла в межах ліміту кредитування рахунку, до моменту внесення змін в розмір процентної ставки, застосовується процентна ставка визначена тарифами, які діяли на момент виникнення кредитної заборгованості.
Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № 002/10261769-SP від 24.05.2021 та виписками, станом на 02.09.2025 утворилася заборгованість, у розмірі 57 436,89 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 19 905,58 грн; заборгованість за процентами (в т. ч. прострочена) 37 531,31 грн.
Також встановлено, що ОСОБА_1 з 27.05.2021 є власником поточного рахунку у гривневому еквіваленті № НОМЕР_6 , який відкритий до заяви-договору на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування з номером Кредитного договору №002/10317984 CK_SB від 27.05.2021, № картки НОМЕР_7 , відкритого у АТ «Таскомбанк», що підтверджується довідкою АТ «Таскомбанк».
ОСОБА_1 підписав заяву-договір на укладення договору про комплексне банківське обслуговування. 
Відповідно до змісту заяви ОСОБА_1 просив АТ «ТАСКОМБАНК» відкрити поточний рахунок № НОМЕР_6 у національній валюті на його ім`я, надати послугу кредитування рахунку та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в мобільному додатку.
Відповідно до п.3 заяви-договору ОСОБА_1 акцептував публічну пропозицію АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщеного на сайті банку за адресою https://tascombank.ua) і беззастережно приєднався до умов останнього; позичальник згоден, що дана заява-договір, а також тарифи банку є невід`ємними частинами договору.
ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений з умовами договору, тарифами, правилами користування електронним платіжним засобом, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту (згідно з вимогами діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (п. 4 заяви-договору).
Відповідно до п. 29 заяви-договору для створення електронного підпису відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем (зазначеним у змісті Заяви-анкети). Відповідач підтвердив, що створений електронний підпис є аналогом його власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.
Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № 002/10317984 CK_SB від 27.05.2021 та виписками, станом на 02.09.2025 утворилася заборгованість, у розмірі 21098,05 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 10 035,66 грн; заборгованість за процентами (в т. ч. прострочена) 11 062,39 грн.
Згідно виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 встановлено, що він користувався кредитними коштами, здійснював періодично погашення заборгованості.
Згідно з положеннями ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У ст. 1049 ЦК України закріплено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За нормами ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом (ч. 4 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність»).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками.
Відмовляючи АТ «Таскомбанк» у задоволенні позову в частині стягнення з  ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованості за відсотками, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних доказів, які б містили умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, а наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором №002/10261769-SP від 24.05.2021 та за кредитним договором № 002/10317984 CK_SB від 27.05.2021 на 02.09.2025 року є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог, тому підстав для стягнення з відповідача заборгованості в частині сплати відсотків за ними немає.
З такими висновками суду погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Щодо доводі апелянта про те, що підписавши заяви-договори позичальник підтвердив достовірність відомостей, відображених в кожній заяві-договорі, підтвердив факт ознайомленості, обізнаності та розуміння публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» та публічною пропозицією АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб слід зазначити наступне.
У анкеті-заяві про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» та заяві-договорі на укладення договору про комплексне банківське обслуговування процентна ставка не зазначена, не зазначено строк дії договору та умови повернення такого.
Позивач, обґрунтовуючи право нарахування відсотків, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором, посилався на умови публічної пропозиції (оферти) на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» і Тарифи та умови обслуговування фізичних осіб в АТ «Таскомбанк» при наданні банківських послуг щодо карткового продукту «Sportbank», як невід`ємну частину кредитного договору № 002/10261769-SP від 24.05.2021 та на публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, як невід`ємну частину кредитного договору № 002/10317984 CK_SB від 27.05.2021.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. 
З огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем до позовної заяви додано умови публічної пропозиції (оферти) на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» і тарифи та умови обслуговування фізичних осіб в АТ «Таскомбанк» при наданні банківських послуг щодо карткового продукту «Sportbank» та умови публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.
Однак матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ці публічні пропозиції розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву №366440 та заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування, а також, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, і щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Публічні пропозиції (оферти) на укладення договорів як і тарифи, які містяться в матеріалах справи, не містять особистого підпису позичальника.
Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що роздруківка із сайту позивача є неналежним доказом, оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку) договору, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що узгоджується з висновками вказаними у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).
Колегія судді апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про неможливість застосування до вказаних правовідносин правил частини першої ст. 634 ЦК України, оскільки публічна пропозиція (оферта) банку на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» і тарифи та умови обслуговування фізичних осіб в банку та публічна пропозиція АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що розміщені на офіційному сайті позивача https://taskombank.ua/ та https://sportbank.com.ua/ могли неодноразово змінюватися самим АТ «Таскомбанк», у період з дня виникнення спірних правовідносин до дня звернення до суду з позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви публічну пропозицію (оферту) та тарифи та умови обслуговування фізичних осіб банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Таким чином, за відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу умови Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договорів про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», Тарифи та умови обслуговування фізичних осіб в АТ «Таскомбанк», долучений позивачем при поданні позову, відсутність у заяві - анкеті домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладених із відповідачем кредитних договорів, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, яка згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.
З врахуванням вищевказаного, колегія суддів вважає, що умови публічної пропозиції (оферти), надані АТ «Таскомбанк» з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору.
Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладених сторонами кредитних договорів, то наданий АТ «Таскомбанк» розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом нарахованої заборгованості за відсотками.
Таким чином, АТ «Таскомбанк» не довело укладення з ОСОБА_1 кредитних договорів на умовах, які зазначені в позові.
Доводи апелянта, що заява-анкета позичальника містить підпис відповідача, що свідчить, що останній приєднався до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договорів про відкриття поточного рахунку та прийняв усі їх умов, апеляційний суд вважає необґрунтованими, безпідставними та такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення в оскаржуваній частині, оскільки у заявах, укладених між сторонами, не передбачена сплата позичальником процентів за користування кредитом. Матеріали справи не містять доказів того, що саме з цією офертою та тарифами був ознайомлений відповідач та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк».
З врахування вищевказаного необґрунтованими є доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не до кінця визначив основні підстави правовідносин між сторонами, які дають право позивачу вимагати виконання взятих на себе зобов`язань з відповідача в повному обсязі.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. 
Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» залишити без задоволення.
Заочне рішення Городенківського районного суду від 02 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову складено 03 червня 2026 року.

Суддя-доповідач:       І.В. Бойчук
Судді:         О.В. Пнівчук           О.О. Томин