СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Харків Справа № 922/3731/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О., суддя Стойка О.В.
розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду без повідомлення учасників справи заяву представника Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради - Мамалуй Марії Олександрівни (вх.№6661 від 16.06.2026) про ухвалення додаткового рішення в межах розгляду апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Трященко Валентини Миколаївни (вх.№656Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 22.12.2025
у справі №922/3731/25 (суддя Рильова В.В., повне рішення складено 22.12.2025)

за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків,
до Фізичної особи-підприємця Трященко Валентини Миколаївни, м. Харків,
про стягнення 43.553,98 грн

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Східного апеляційного господарського суду знаходиться справа №922/3731/25.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.12.2025 у справі №922/3731/25 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Трященко Валентини Миколаївни (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (місцезнаходження:61003, м. Харків, м-н Конституції, буд.16; код ЄДРПОУ: 14095412) неустойку за договором оренди №4897 від 12.07.2012 у сумі 43.553,98 грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2.422,40 грн.
Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач - Фізична особа-підприємець Трященко Валентина Миколаївна звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 22.12.2025 року у справі №922/3731/25, та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Під час апеляційного перегляду даної справи, у відзиві на апеляційну скаргу позивачем було повідомлено суду, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи №922/3731/25 в суді апеляційної інстанції, складає 20.000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; додатково зроблено заяву за ч.8 ст.129 ГПК України про подання підтвердних доказів протягом п`яти днів після ухвалення постанови.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 08.06.2026 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Трященко Валентини Миколаївни залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Харківської області від 22.12.2025 у справі №922/3731/25 залишено без змін.
16.06.2026 до Східного апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд" від Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, за змістом якої заявник просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Трященко Валентини Миколаївни (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (код ЄДРПОУ: 14095412) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8.647,00 грн.
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.06.2026 у справі №922/3731/25 заяву передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О.
Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.06.2026 заяву представника Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради — Мамалуй М.О. про ухвалення додаткового рішення (вх.№6661 від 16.06.2026) прийнято до розгляду. Вирішено розгляд заяви здійснювати без повідомлення учасників справи. Запропоновано учасникам справи подати письмові пояснення або заперечення на заяву Мамалуй М.О. про ухвалення додаткового рішення (у разі їх наявності) у строк до 23.06.2026 (кінцева дата для надходження безпосередньо до суду з урахуванням по
Копія ухвали вручена учасникам справи за допомогою підсистеми "Електронний суд", користувачами якої вони є.
Також суд зазначає, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про подану заяву про розподіл судових витрат, не скористався наданим процесуальним правом на подання заперечень та відповідних доказів. Таке право прямо передбачено п.7 ч.1 ст. 42 ГПК України (право учасника справи надавати пояснення, наводити доводи та заперечення) та реалізується у порядку, визначеному ст. 169 ГПК України (заяви, клопотання та їх розгляд). Відтак заява розглядається за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи та заяву представника Мамалуй М.О. про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, Східний апеляційний господарський суд зазначає про таке.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України).
За приписами ч.2 ст.16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У рішенні Конституційного Суду України №23-рп/2009 (у п. 3.2 рішення) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо.
Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.
На підтвердження надання професійної правничої допомоги представник Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради - Мамалуй М.О. подала до суду такі документи:
- договір про надання правової допомоги №49 від 31.12.2025, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Адвокатським бюро "Антона Новакова";
- протокол до Договору №49 від 31.12.2025 про згоду на договірну ціну ;
- акт наданих послуг №18 від 28.04.2026;
Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.1 ст.126 ГПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За змістом п.1 ч.2 ст.126 ГПК України, з відповідача підлягає стягненню, окрім витрат по сплаті судового збору, вартість послуг адвоката, що сплачена або підлягає сплаті (правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати КГС ВС від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
Згідно з ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За приписами ч.5 ст.126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
Колегія суддів зазначає, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.
Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Особливістю фіксованого розміру адвокатського гонорару є те, що визначення саме такої форми в договорі виключає обов`язок зазначення відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної наданої послуги (вчиненої дії) в детальному описі робіт (наданих послуг) або в акті приймання-передачі наданих послуг. У цьому випадку встановлення сторонами в умовах договору про надання правової допомоги вартості послуг (гонорару) з надання правової допомоги клієнту в у фіксованому розмірі виключає необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії виконаної ним на захист інтересів свого клієнта.
Подібні висновки викладено в додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №910/1344/19 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №916/893/21.
Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.
Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Як вбачається з матеріалів апеляційного провадження, представництво інтересів Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради здійснювалося адвокатом Мамалуй М.О. на підставі ордера АХ№1316679 від 05.01.2026, Договору про надання правничої допомоги №49 від 31.12.2025, протоколу до Договору №49 від 31.12.2025 про згоду на договірну ціну, акт наданих послуг №18 від 28.04.2026.
Колегія суддів, дослідивши зміст договору про надання послуг з адвокатської діяльності №49 від 31.12.2025, встановила, що зазначений договір має рамковий характер та укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Адвокатським бюро "Антона Новакова” з метою надання правничої допомоги протягом 2026 року.
Відповідно до пункту 3.1 Договору загальна договірна ціна становить 1.898.016,50 грн, при цьому ставка за одну годину надання послуг визначається рішенням Ради адвокатів Харківської області та станом на 01.01.2026 становить 2.161,75 грн без ПДВ. Згідно з пунктами 4.1, 4.2 Договору розрахунки здійснюються на підставі акта здавання-приймання наданих послуг, а оплата проводиться протягом десяти робочих днів після його підписання сторонами. Пунктом 5.4 Договору передбачено, що в акті зазначаються назва послуги, опис виконаної роботи та кількість витраченого часу.
Згідно з актом №18 від 29.04.2026 адвокатом надано, зокрема, послугу з підготовки та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Харківської області від 22.12.2025 у справі №922/3731/25. На виконання зазначеної роботи витрачено 4 години робочого часу, а вартість послуги визначено у сумі 8.647,00 грн без ПДВ. Водночас зазначений акт є зведеним та містить відомості про надання правничої допомоги також в інших справах, загальною тривалістю 11,25 години на загальну суму 24.319,69 грн без ПДВ.
У постанові Верховного Суду від 02.02.2024 по справі №910/9714/22 зазначено:
"6.42. Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.
6.43. Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (статті 126, 129 ГПК України), дає підстави дійти висновку, що вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам поданим стороною із застосуванням критеріїв визначених у статті 126 та частинах п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.
6.44. Такий обов`язок у кожному конкретному випадку реалізовується на засадах змагальності та рівності сторін, шляхом надання сторонам можливості надати свої міркування/заперечення. За наслідками оцінки обставин справи і наведених учасниками справи щодо цього питання обґрунтувань та дослідження поданих стороною доказів за правилами статті 86 ГПК України, суд і ухвалює рішення в цій частині."
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, у додатковій постанові Верховного Суду від 15.11.2022 у справі №873/29/22 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанова від 16.11.2022 у справі №916/2016/21 тощо).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", рішення у справі "Баришевський проти України", рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України", рішення у справі "Двойних проти України", рішення у справі "Меріт проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Дослідивши подані представником Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради матеріали на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить із такого.
У відзиві на апеляційну скаргу представником позивача було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20.000,00 грн із зазначенням про подання доказів понесених витрат протягом п`яти днів після ухвалення постанови суду.
На підтвердження фактично понесених витрат заявником подано договір про надання послуг з адвокатської діяльності №49 від 31.12.2025, протокол до нього про згоду на договірну ціну та акт №18 здавання-приймання наданих послуг (наданої правничої допомоги) від 29.04.2026.
З акта №18 вбачається, що у межах даної справи адвокатом виконано одну процесуальну дію - підготовлено та подано відзив на апеляційну скаргу, на що, згідно з актом, витрачено 4 години робочого часу, вартість яких становить 8.647,00 грн. При цьому зазначений акт є зведеним та містить також відомості щодо надання правничої допомоги в інших справах.
Відповідно до ст.126, ч.8 ст.129, ст.244 ГПК України, відшкодовуються реальні, необхідні та співмірні витрати, своєчасно заявлені та належно підтверджені.
Оцінюючи наведені заявником докази у сукупності, колегія суддів враховує, що у межах апеляційного провадження правнича допомога фактично полягала у підготовці та поданні одного процесуального документа - відзиву на апеляційну скаргу. Розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, у зв`язку із чим участь представника у судових засіданнях не вимагалася та фактично не здійснювалася.
При цьому зі змісту поданого відзиву вбачається, що наведені у ньому доводи переважно зводяться до підтримання правової позиції позивача, викладеної у позовній заяві, та висновків суду першої інстанції, без наведення нового правового обґрунтування чи дослідження нових обставин, які не були предметом оцінки місцевого господарського суду. Інших процесуальних документів, пояснень, заяв чи клопотань, підготовка яких вимагала б додаткового обсягу правничої допомоги у межах апеляційного перегляду, матеріали справи не містять.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що хоча факт надання адвокатом професійної правничої допомоги у справі підтверджується належними доказами, заявлений до відшкодування її розмір не повною мірою відповідає критеріям розумності та співмірності, визначеним статтями 126 та 129 Господарського процесуального кодексу України.
Суд також враховує правову позицію, за якою витрати на правничу допомогу не можуть бути способом надмірного збагачення та мають відповідати принципам розумності і пропорційності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №550/936/18; постанова Верховного Суду від 30.01.2023 у справі №910/7032/17). За цих обставин підстав для відшкодування 8.647,00 грн немає.
Отже, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2.161,75 грн, який відповідає критеріям реальності, необхідності, розумності та співмірності. У решті заявлених вимог слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради - Мамалуй Марії Олександрівни (вх.6661 від 16.06.2026) про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Трященко Валентина Миколаївна (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (місцезнаходження: 61003, місто Харків, майдан Конституції, будинок 16; код ЄДРПОУ 14095412) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2.161,75 грн.
В решті заяви відмовити.
Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України

Повна додаткова постанова складена 29.06.2026.

Головуючий суддя О.А. Істоміна 

Суддя Д.О. Попков 

Суддя О.В. Стойка