Харківський окружний адміністративний суд  61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків 

15 травня 2026 р. справа № 520/3112/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області (вул. Визволителів, буд. 6, смт. Солоницівка, Харківський район, Харківська область, 62370, код ЄДРПОУ 04398821) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, в якому просить суд:
- визнати протиправними Рішення від 15.12.2025 №82397402 «Про залишення заяви без руху» і Рішення від 02.03.2026р. №83528253 «Про відмову в проведенні реєстраційних дій» прийнятими державним реєстратором Солоніцевської селищної ради Харківського району, Харківської області (код ЄДРПОУ – 04398821);
- зобов`язати Солоніцевську селищну раду Харківського району, Харківської області (код ЄДРПОУ – 04398821), внести зміни до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за Заявою ОСОБА_1 (код - НОМЕР_1 ), від 04.12.2025 року, подану в електронній формі через Єдиний портал державних послуг «ДІЯ» за №120030 (послуга зареєстрована за № 649950-04122025) та змінити відомості Державного реєстру речових прав об`єкту нерухомого майна (Актуальна інформація про об`єкт речових прав), реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна– 1792886663101: в частині зміни назви об`єкта нерухомого майна – з «Житлові приміщення» на «Квартира 1»; в частині зміни адреси - з «вулиця Пушкінська» на « АДРЕСА_2 ».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є власником об`єкта нерухомого майна – житлових приміщень технічного поверху нежитлової будівлі літ. «Б-4», загальною площею 146,0 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з перейменуванням АДРЕСА_2 та на підставі технічного висновку щодо можливості об`єднання житлових приміщень у самостійний об`єкт нерухомого майна - квартиру, позивач 04.12.2025 через портал «Дія» подав заяву про державну реєстрацію змін до відомостей Державного реєстру речових прав щодо зміни найменування об`єкта з «Житлові приміщення» на «Квартира» та зміни адреси об`єкта. Заяву було передано на розгляд відповідачу, однак станом на 16.02.2026 будь-яке рішення за результатами її розгляду прийняте не було. 
Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, оскільки відповідач, всупереч вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не розглянув заяву у встановлені законом строки та не прийняв відповідного рішення, чим порушив його права та законні інтереси.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.
Відповідач проти задоволення позову заперечував та зазначив, що 09.12.2025 через портал «Дія» надійшла заява позивача про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , якій присвоєно відповідний реєстраційний номер. За результатами розгляду поданих документів державним реєстратором встановлено відсутність обов`язкових відомостей та документів, необхідних для проведення державної реєстрації, а саме: документа про прийняття об`єкта в експлуатацію, відомостей щодо присвоєння адреси та ідентифікатора об`єкта в Реєстрі будівельної діяльності, а також підтвердження сплати адміністративного збору. На думку відповідача, державний реєстратор діяв у межах наданих повноважень та відповідно до вимог законодавства, у зв`язку з чим підстав для задоволення позову немає.
Позивачем подано відповідь на відзив, у якій він заперечував проти доводів відповідача, вважаючи їх необґрунтованими, такими, що не підтверджуються належними доказами та не спростовують його правової позиції. 
Позивач зазначив, що подана ним 04.12.2025 через портал «Дія» заява стосувалася внесення змін до відомостей про вже існуючий об`єкт нерухомого майна, а саме зміни найменування об`єкта з «житлові приміщення» на «квартира» та зміни адреси у зв`язку з перейменуванням вулиці, а не реєстрації права власності на новостворений об`єкт нерухомості. 
На думку позивача, рішення про залишення заяви без руху від 15.12.2025 №82397402 є протиправним, оскільки державний реєстратор не конкретизував, який саме документ необхідно подати, а також вимагав документ, який фактично мав бути сформований у результаті проведення відповідних реєстраційних дій. 
Крім того, позивач зазначив, що не отримував рішення про залишення заяви без руху ані через портал «Дія», ані засобами електронного чи поштового зв`язку, що позбавило його можливості усунути недоліки у встановлений законом строк. 
Також позивач не погодився з рішенням від 02.03.2026 №83528253 про відмову у проведенні реєстраційних дій, вказуючи, що зазначені в ньому підстави відмови відрізняються від підстав, наведених у рішенні про залишення заяви без руху, що суперечить вимогам законодавства. 
Позивач вказував, що документи щодо введення об`єкта в експлуатацію, присвоєння адреси та ідентифікатора об`єкта нерухомого майна стосуються новозбудованих чи реконструйованих об`єктів, тоді як у його випадку йдеться про вже існуючий об`єкт нерухомості. Також позивач зазначив, що відповідні відомості державний реєстратор був зобов`язаний отримати самостійно з відповідних державних реєстрів. 
Щодо адміністративного збору позивач зазначив, що ним було здійснено оплату 16.12.2025, однак через ненадсилання рішення про залишення заяви без руху він був позбавлений можливості долучити відповідний документ до матеріалів заяви. 
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.
Дослідивши доводи позову, відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником об`єкта нерухомого майна - житлових приміщень технічного поверху нежитлової будівлі літ. «Б-4», що складається з приміщень: 3а, 3б, 3в, 3г, 4, 4а, 4б, 4в, загальною площею 146,0 кв.м, житловою площею 48,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1792886663101, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.07.2023 №339535459. 
Рішенням 24 сесії Харківської міської ради VIII скликання від 26.01.2024 №536/24 «Про впорядкування найменувань об`єктів топонімії» АДРЕСА_5 перейменовано на АДРЕСА_2 . 
Відповідно до технічного висновку щодо можливості об`єднання житлових приміщень технічного поверху нежитлової будівлі літ. «Б-4» в єдиний об`єкт нерухомого майна – квартиру від 10.07.2024, складеного ФОП ОСОБА_2 , встановлено відсутність самочинного будівництва, реконструкції чи перепланування, а також можливість визначення зазначеного об`єкта як самостійного об`єкта нерухомого майна – квартири. 
Відомості щодо технічної інвентаризації внесено до Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за реєстраційним номером ТІ01:9752-1199-7089-1299. 
04 грудня 2025 року позивач через Єдиний державний вебпортал електронних послуг «Дія» звернувся із заявою про державну реєстрацію змін щодо існуючого об`єкта нерухомого майна, які полягали у зміні найменування об`єкта нерухомого майна з «житлові приміщення» на «квартира» та зміні адреси у зв`язку з перейменуванням вулиці. Заяві присвоєно №120030, послугу зареєстровано за №649950-04122025. 
За результатами автоматизованого розподілу заяву направлено до Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області. 
Судом встановлено, що рішенням державного реєстратора від 15.12.2025 №82397402 заяву позивача залишено без руху з підстав ненадання документа, що відповідно до законодавства підтверджує набуття права на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_4 . 
У подальшому рішенням державного реєстратора від 02.03.2026 №83528253 «Про відмову у проведенні реєстраційних дій» позивачу відмовлено у проведенні державної реєстрації з підстав неподання документа про прийняття об`єкта в експлуатацію, відсутності документа про присвоєння адреси та ідентифікатора об`єкта нерухомого майна, а також несплати адміністративного збору.
Не погоджуючись із зазначеним, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав (далі - Закон №1952-IV).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно
Згідно з ст. 3 Закону №1952-IV загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.
Відповідно до ч.3 ст. 10 Закону №1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;
відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;
відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;
наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості;
наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;
виконання вимог, визначених статтею 27-2 цього Закону, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (крім випадків автоматичної реєстрації такого права згідно із законом);
наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України "Про санкції", які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав;
наявність дозволу органу опіки та піклування на відмову від права власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, власником якого є малолітня дитина або неповнолітня особа, або на внесення такого майна до статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи чи як вступного, членського та/або цільового внеску члена кооперативу;
2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;
3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані не пізніше трьох робочих днів з дня отримання відповідного запиту державного реєстратора безоплатно надати запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Особи, винні у порушенні строку надання інформації на запит державного реєстратора, несуть адміністративну відповідальність;
4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи. Отримані відомості долучаються до відповідної заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав. Перелік державних електронних інформаційних ресурсів, які використовуються для проведення реєстраційних дій, визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Згідно з ч.1 ст.11 Закону №1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.
Статтею 18 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку з урахуванням особливостей, визначених цим Законом:
1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;
2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;
3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;
4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для залишення заяви без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;
5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для залишення заяви без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);
6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;
7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;
8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону №1952-IV заяву про державну реєстрацію прав може бути залишено без руху в таких випадках:
1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством;
1-1) відсутність документа, що підтверджує оплату адміністративних послуг у повному обсязі;
2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.
Так, у ході судового розгляду судом встановлено, що позивач звернувся до державного реєстратора із заявою про внесення змін до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо вже зареєстрованого об`єкта нерухомого майна, а саме: зміни найменування об`єкта з “житлові приміщення” на “квартира” та зміни адреси об`єкта у зв`язку з перейменуванням вулиці. 
Зазначена заява була подана через Єдиний державний вебпортал електронних послуг “Дія” та стосувалася коригування відомостей про існуючий об`єкт нерухомого майна, а не державної реєстрації права власності на новостворений об`єкт нерухомості. 
Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 23 Закону №1952-IV підставою для залишення заяви без руху є виключно невідповідність поданих документів вимогам законодавства або відсутність обов`язкових документів, визначених законом, а державний реєстратор зобов`язаний чітко зазначити, які саме документи необхідно подати для усунення недоліків. 
Разом із тим, у рішенні державного реєстратора від 15.12.2025 №82397402 не конкретизовано, який саме документ має бути поданий позивачем, натомість зазначено загальне формулювання про необхідність документа, що підтверджує набуття права на нерухоме майно, що не відповідає вимогам визначеності адміністративного акта та унеможливлює його належне виконання заявником. 
Крім того, суд встановив, що у матеріалах справи відсутні належні докази своєчасного та належного повідомлення позивача про прийняте рішення про залишення заяви без руху, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 23 Закону №1952-IV та порушує право заявника на усунення недоліків у встановлений законом строк.
Щодо рішення від 02.03.2026 №83528253 “Про відмову у проведенні реєстраційних дій”, суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 24 Закону №1952-IV підстави для відмови в державній реєстрації прав:
1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;
2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;
3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;
4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;
5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;
6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом;
6-1) встановлення факту застосування санкцій відповідно до Закону України "Про санкції", які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав;
7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;
8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху;
9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса;
10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;
11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;
12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці;
13) відсутність згоди заставодержателя (іпотекодержателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію, оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення щодо державної реєстрації припинення таких прав, що перебувають у заставі (іпотеці);
14) у Державному реєстрі прав відсутня державна реєстрація спеціального майнового права на подільний об`єкт незавершеного будівництва, крім випадків, визначених законом, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості;
15) у Державному реєстрі прав відсутня державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості - у разі державної реєстрації переходу спеціального майнового права, іншого речового права, обтяження на об`єкт незавершеного будівництва (крім об`єктів незавершеного будівництва, на які зареєстровано право власності), майбутній об`єкт нерухомості;
16) заява про первинну державну реєстрацію спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості містить відомості не про всі майбутні об`єкти нерухомості у складі подільного об`єкта незавершеного будівництва;
17) не визначено чи визначено не в повному обсязі майбутні об`єкти нерухомості, включені до гарантійної частки, - у разі первинної державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості, які є частинами подільного об`єкта незавершеного будівництва;
18) наявні зареєстровані спеціальні майнові права на майбутні об`єкти нерухомості, що є складовою частиною подільного об`єкта незавершеного будівництва, - у разі державної реєстрації речового права або обтяження на подільний об`єкт незавершеного будівництва, крім зміни замовника будівництва відповідно до закону, обтяження майна іпотекою відповідно до Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю";
19) у Державному реєстрі прав відсутні відомості про право власності/право користування земельною ділянкою замовника будівництва (крім випадків, якщо відповідно до закону виконання будівельних робіт може здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою) у разі:
державної реєстрації спеціального майнового права на неподільний/подільний об`єкт незавершеного будівництва;
первинної державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості;
державної реєстрації спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості у зв`язку з його першим відчуженням;
20) не дотримано вимоги, визначені статтею 27-2 цього Закону;
21) відсутність дозволу кредитора за аграрною нотою на проведення державної реєстрації прав у результаті відчуження боржником за відповідною аграрною нотою належної земельної ділянки (крім звернення стягнення на предмет іпотеки), права оренди, права емфітевзису або права суперфіцію, укладення договору суборенди, розірвання договору оренди, емфітевзису або суперфіцію, внесення змін до такого договору або відмову від нього - у разі якщо земельна ділянка зазначена в Реєстрі аграрних нот як місце вирощування заставленої майбутньої сільськогосподарської продукції.
Суд зазначає, що підставою для прийняття рішення про відмову у проведенні державної реєстрації прав у даному випадку відповідач визначив неусунення недоліків, які, на думку державного реєстратора, були встановлені при залишенні заяви без руху. 
Разом із тим, як убачається зі змісту рішення від 15.12.2025 №82397402, підставою для залишення заяви без руху було неподання документа, що підтверджує набуття права на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_4 . 
Натомість у рішенні від 02.03.2026 №83528253 державний реєстратор послався вже на інші обставини, а саме: неподання документа про прийняття об`єкта в експлуатацію, документа про присвоєння адреси та ідентифікатора об`єкта нерухомого майна, а також несплату адміністративного збору. 
Суд вважає, що наведене свідчить про зміну державним реєстратором підстав, які покладено в основу відмови у проведенні реєстраційних дій, що суперечить положенням ст.23 та ст.24 Закону №1952-IV, оскільки рішення про відмову у державній реєстрації у зв`язку з неусуненням недоліків може ґрунтуватися виключно на тих недоліках, які були зазначені у рішенні про залишення заяви без руху та доведені до відома заявника у встановленому законом порядку. 
Суд звертає увагу, що позивач звертався не із заявою про державну реєстрацію права власності на новостворений об`єкт нерухомого майна, а із заявою про внесення змін до відомостей щодо вже існуючого та зареєстрованого об`єкта нерухомого майна. 
Матеріалами справи підтверджується, що право власності позивача на відповідний об`єкт нерухомого майна вже зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а подані ним документи стосувалися зміни найменування об`єкта та уточнення адреси у зв`язку з перейменуванням вулиці. 
За таких обставин вимоги державного реєстратора щодо подання документа про прийняття об`єкта в експлуатацію, документа про присвоєння адреси та ідентифікатора об`єкта нерухомого майна як для новоствореного об`єкта нерухомості не відповідають характеру звернення позивача до відповідача. 
Щодо доводів відповідача про несплату адміністративного збору суд зазначає, що позивачем надано докази здійснення відповідної оплати 16.12.2025. 
Водночас суд враховує, що позивач не був належним чином повідомлений про прийняття рішення про залишення заяви без руху та, відповідно, був позбавлений можливості своєчасно усунути вказані недоліки шляхом подання документа про оплату адміністративного збору.
З урахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що рішення від 02.03.2026р. №83528253 «Про відмову в проведенні реєстраційних дій» прийнятими державним реєстратором Солоніцевської селищної ради Харківського району, Харківської області є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. 
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З приводу вимоги зобов`язання відповідача про здійснення державної право власності за позивачками, суд зазначає наступне.
У відповідності до статті 11 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Аналіз вказаних положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави стверджувати, що під час розгляду заяви про державну реєстрацію і поданих документів державний реєстратор має виключну компетенцію у питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.
Державна реєстрація прав на нерухоме майно відноситься до компетенції державного реєстратора, який приймає відповідне рішення за умови відповідності заявлених прав, поданої заяви та долучених до неї документів вимогам, встановленим законом.
Разом із тим, суд звертає увагу на те, що законодавець чітко передбачив як підстави, порядок, строки, процедуру проведення реєстраційних дій щодо речових прав на нерухоме майно, так і порядок, строки, відповідну процедуру та підстави для відмови у проведенні таких реєстраційних дій.
Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
При цьому, на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.
Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
З урахуванням вищенаведеного суд дійшов до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 04.12.2025 №120030, зареєстровану за №649950-04122025, з урахуванням висновків суду. 
Суд зазначає, що рішення державного реєстратора від 15.12.2025 №82397402 про залишення заяви без руху є проміжним і носить процедурний характер. Мета зазначеного рішення призупинити розгляд заяви до усунення недоліків або отримання додаткової інформації. У зв`язку з цим суд не вбачає підстав для його скасування.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Задовольнити частково позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області (вул. Визволителів, буд. 6, смт. Солоницівка, Харківський район, Харківська область, 62370, код ЄДРПОУ 04398821) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнати протиправними Рішення від 02.03.2026р. №83528253 «Про відмову в проведенні реєстраційних дій» прийнятими державним реєстратором Солоніцевської селищної ради Харківського району, Харківської області.
Зобов`язати Солоницівську селищну раду Харківського району Харківської області (вул. Визволителів, буд. 6, смт. Солоницівка, Харківський район, Харківська область, 62370, код ЄДРПОУ 04398821) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) від 04.12.2025 №120030, зареєстровану за №649950-04122025, з урахуванням висновків суду. 
Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області (вул. Визволителів, буд. 6, смт. Солоницівка, Харківський район, Харківська область, 62370, код ЄДРПОУ 04398821) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) суму судового збору 1064 (одна тисяча шістдесят чотри) грн 96 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення у повному обсязі виготовлено 15 травня 2026 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ