ЄУН 193/1863/25
Провадження 2/193/147/26

Р І Ш Е Н Н Я  
іменем України    

26 червня 2026 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області 
у складі: головуючого судді    Томинця О. В.,
за участю: секретаря судового засідання   Оселедець О. І.,
позивача        ОСОБА_1 ,
представника позивача    Мартинової Н. Ю.,
представника відповідача     ОСОБА_2 , 
представника третьої особи (органу опіки) Іванової О. В.,
представника третьої особи (ВЧ НОМЕР_1 )  Сотника К. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу освіти «Вакулівська спеціальна школа» Дніпропетровської обласної ради, треті особи без самостійних вимог: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Саксаганської районної у місті (Кривий Ріг) ради Дніпропетровської області, військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, про поновлення батьківських прав та припинення стягнення аліментів, 

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог.
17 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду через свого представника ОСОБА_3 з вищевказаним позовом в обґрунтування якого вказав, що заочним рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.08.2022 за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривий Ріг ради його було позбавлено батьківських прав відносно малолітньої сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також за цим рішенням з нього стягуються аліменти на утримання дитини на користь того закладу або опікуна, де перебуватиме дитина.
На момент подання позову існують підстави для поновлення його батьківських, оскільки змінилися його умови життя, він веде добропорядний спосіб життя, алкогольні напої не вживає, має постійне місце проживання, на теперішній час він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, має стабільний та достатній дохід для утримання неповнолітнього сина. Позивач повністю змінив свою поведінку та має бажання і можливість у подальшому виконувати батьківські обов`язки відносно свого сина, сприяти його гармонійному розвитку та піклуватися про нього. Прагне зробити щасливим своє життя та життя сина, реалізувати мрію про повноцінне сімейне життя, що максимально відповідатиме інтересам дитини.
Матір дитини – ОСОБА_5 за рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.10.2020, позбавлено батьківських відносно цієї дитини. 
Враховуючи викладене, просив суд повернути йому неповнолітнього сина ОСОБА_4 , зокрема поновити його у батьківських правах відносно сина та припинити стягнення з нього аліментів.
Рух справи у суді. Процесуальні дії у справі.
16.12.2025 вказаний позов надійшов до Софіївського районного суду Дніпропетровської області та був розподілений судді цього суду Томинцю О.В. (а.с.32);
22.12.2025 за ухвалою вказаного судді відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с.33);
22.12.2025 за ухвалою суду, згідно клопотання представника позивача, зобов`язано орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Саксаганської районної у місті (Кривий Ріг) ради скласти висновок щодо доцільності поновлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно сина ОСОБА_4 , 2011р.н. (а.с.34);
13.01.2026 згідно ухвали суду, за клопотання органу опіки та піклування, судом залучено до участі у розгляді вказаної справи у якості третьої особи без самостійних вимог військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (а.с.54-55);
05.05.2026 за ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Зобов`язано КЗО «Вакулівська спеціальна школа» ДОР забезпечити явку у судове засідання неповнолітнього ОСОБА_4 , 20111 р.н. для його опитування, а також залучити до участі у справі під час опитування дитини педагога або психолога вказаного закладу (а.с.168-169);
Заяви (клопотання) учасників справи та їх позиції щодо позову.
19.02.2026 до суду надійшов відзив на позов від представника відповідача, КЗО «Вакулівська спеціальна школа» ДОР, про визнання позову. Зокрема у ньому зазначено, що дитина не заперечує проти поновлення батьківських прав та висловив бажання проживати з батьком (а.с.75);
06.04.2026 до суду надійшов новий відзив з заявою про поновлення строків для його подання у якому вже була зазначена протилежна позиція відповідача КЗО «Вакулівська спеціальна школа» ДОР, зокрема про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування нової позиції зазначено, що після позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , останній неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, порушення правил дорожнього руху, зокрема керування т/з у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про відсутність стійкої позитивної зміни поведінки позивача, про відсутність належної особистої відповідальності, про наявність обґрунтованих ризиків для безпечного, стабільного та сприятливого середовища розвитку дитини і для здатності позивача забезпечити належні умови для виховання та розвитку дитини. Позивач не надав достатніх доказів, які свідчать про позитивну зміну його поведінки, а тому поновлення батьківських прав його не відповідатиме найкращим інтересам дитини (а.с.119-120);
Позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Мартинова Н.Ю. в судовому засіданні, посилаючись на обставини та доводи зазначені у позові, заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити у повному обсязі. Додатково позивач пояснив, що він має власне житло у Кривому Розі, постійне місце роботи у ВЧ НОМЕР_2 , де він щомісячно отримує заробітну плату у розмірі 25-26 тис. грн. Крім того зазначив, що навіть якщо його звільнять з військової служби у зв`язку з відстрочкою у зв`язку з самостійним вихованням свого сина, то за ним збереглося місце роботи на шахті «Жовтнева» м. Кривого Рогу, звідки його було мобілізовано у 2023 році до лав ЗСУ, і куди він має бажання повернутися працювати. Наголосив, що у кінці 2023 року він був тяжко поранений у зоні бойових дій, думав що не виживе, тому наостанок відновив спілкування з сином, який на той час вже перебував у школі –інтернаті. Він одужав, але з того часу вже не припиняв спілкування з сином. Наголосив, що з сином на зв`язку він щодня, зокрема вони спілкуються телефону, у тому числі по відеозв`язку, коли є гарний зв`язок та по менеджерам, коли зв`язок у зоні бойових дій був поганий. Надсилав синові гроші й подарунки. Коли йому надавали відпустку, то він тричі навідувався до свого сина в даний заклад, де вони вже могли поспілкувалися вживу. Пояснив, що частіше приїжджати до сина він не міг здебільшого через перебування на військовій службі, а коли давали відпустку, то, щоб побачити сина в школі-інтернаті, йому необхідно було отримати відповідний дозвіл від органу опіки, що було дещо утруднено з огляду на те, що у органу опіки з ним не було добре налагоджене спілкування. Підкреслив, що все осмислив, зрозумів всі свої попередні помилки, яких у майбутньому допускати вже не буде. Дуже хоче повернути сина, дати йому освіту, належне виховання та забезпечити його всім необхідним. Йому відомі особливості тяжкого характеру сина та стан його психічного здоров`я і це не перешкоджало їхньому спільному проживанню та його утримання та виховання. Зазначив, що його позбавили батьківських прав не через систематичне ухилення від його виховання та утримання, а через один прикрий, трагічний випадок, коли син безпричинно випав з вінка квартири 5-го поверху. Просив суд дати йому шанс на возз`єднання з сином.
Представник відповідача, КЗО «Вакулівська спеціальна школа» ДОР, ОСОБА_2 , яка займає посаду соціального педагога закладу, у судовому засіданні, незважаючи на наявність двох відзивів, різних за позиціями, просила суд ухвалити судове рішення на свій розсуд. Зокрема пояснила, що хлопчик ОСОБА_6 , має важкий не поступливий характер, емоційно не врівноважений, не дисциплінований, страждає на гіперактивність, подекуди агресивний, через що вживає відповідні медичні препарати для заспокоювання нервової системи. Вона працює у закладі близько одного року і за увесь цей час батько хлопчика – ОСОБА_1 майже щодня йому телефонує, дарує йому безліч подарунків, часто висилає сину гроші, по 2,3 тис грн. Вважає, що у батька є гіперопіка щодо дитини, але це негативно впливає на виховання дитини, він не цінить цих подарунків, гроші миттєво витрачає на солодощі, з однолітками не ділиться, у тому числі і через це він має складні відносини з ними. Хлопчик телефонує батькові сам лише тоді, коли йому від нього щось треба (гроші, новий телефон), а батько надсилає йому це за першим дзвінком. ОСОБА_7 справді хоче повернутися у сім`ю до батька, проте у першу чергу саме через те, що це надасть йому більше свободи, тоді як навчальний заклад, у якому він натепер перебуває, «режимний» і така свобода дій у нього тут звісно відсутня. Вважає, що у разі повернення хлопчика до батька, батькові буде дуже важко самостійно справлятися з ним. Хлопчик перебуває на обліку у дитячого психіатра і йому потрібна постійна корекція поведінки з боку відповідних педагогів та психологів.
Представник третьої особи у справі, без самостійних вимог, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Саксаганської районної у місті (Кривий Ріг) ради, ОСОБА_8 у судовому засіданні категорично заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, вважає що останній не довів, що виправився і змінив своє ставлення до життя, навпаки, після позбавлення його батьківських прав став систематично вчиняти адміністративні правопорушення. Наголосила, що пояснення ОСОБА_1 в основному стосуються намірів на майбутнє та власних прав і потреб у поновленні батьківських прав, натомість жодних даних яким є місячний дохід позивача та як він виконує на теперішній час свій обов`язок по утриманню дитини матеріали справи не містять, тому вважає, що позивачем не доведено зміни поведінки його, як особи, позбавленої батьківських прав.
Представник третьої особи, без самостійних вимог, ВЧ НОМЕР_1 НГУ, ОСОБА_9 , теж заперечував проти позовних вимог ОСОБА_1 , зазначив, що задоволення позову призведе до звільнення позивача з військової служби вказаної військової частини, де в умовах тривалої та виснажливої війни проти окупаційний військ РФ, кожний військовослужбовець – боєць ЗСУ на рахунку, тому втрата військовослужбовця ОСОБА_1 в певній мірі послабить боєздатність військової частини. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом установлено, що у позивача,  ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народилася дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.31,32). 
Згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.10.2020, ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 . Відмовлено у задоволенні позовних вимог органу опіки та піклування при виконкомі Саксаганської районної районної у місті (Кривий Ріг) ради у частині позбавлення батьківських прав відносно цієї дитини, - її батька ОСОБА_1 . При цьому попереджено ОСОБА_1 про необхідність зміни ставлення до виховання сина (а.с.13-17).
У подальшому, на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.08.2022, ОСОБА_1 все ж позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 (а.с.10-12). 
Як видно зі змісту вказаного рішення, після відмови суду у позбавленні батьківських прав ОСОБА_1 за попереднім рішенням суду від 23.10.2020, у подальшому, за зверненням батька, останньому було повергнуто 05.11.2020 малолітнього сина ОСОБА_7 . Проте вже 22 лютого 2021 року, біля 22:00 год., з балкону квартири на п`ятому поверсі по АДРЕСА_1 , де позивач проживав разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_7 , останній, випав з балкону, у наслідок чого його потім було госпіталізовано до КП «Криворізька міська клінічна лікарня №8» КМР з діагнозом ката травма, закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, компресійний перелом хребта, закрита травма живота. Батько при цьому працівникам поліції пояснив, що 22 лютого 2021 року він святкував свій день народження з друзями, розпиваючи алкогольні напої, між тим під час святкування між дорослими виник конфлікт в результаті чого було викликано патрульну поліцію, які приїхавши на місце поспілкувались із дорослими та поїхали, однак, через деякий час повернулись та запитали, де наразі перебуває дитина відповідача, на що той повідомив, що спить, однак відповідач підійшовши до дитячого ліжка, виявив відсутність дитини. Так, у зв`язку з тим, що трапилось, працівниками поліції відповідачу було винесено тимчасовий заборонний припис, а 24 лютого 2021 року виконкомом районної у місті ради прийнято рішення №139 «Про негайне відібрання малолітнього ОСОБА_4 у батька та тимчасове влаштування його до державного закладу.
Отже, головною підставою позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина стало неналежне безвідповідальне його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, що створює загрозу для здоров`я його малолітньої дитини.
Вказане заочне рішення за заявою ОСОБА_4 не переглядалося та не скасовувалося, а відтак набрало законної сили.
Надалі, за рішенням виконкому Саксаганської районної у місті (Кривий Ріг) ради Дніпропетровської області від 20.10.2022 за № 257, малолітньому ОСОБА_4 надано статус дитини позбавленої батьківського спілкування (а.с.18).
07.03.2024 згідно рішення названого виконкому за № 207, малолітнього ОСОБА_4 влаштовано до комунального закладу освіти «Вакулівська спеціальна школа» Дніпропетровської обласної ради» на повне державне забезпечення на 2023-2024 навчальний рік (а.с.20).
Також згідно рішення цього виконкому від 21.08.2025 за № 828, продовжено строк перебування дитини у вказаному навчальному закладі ще на один навчальний рік, тобто з 01.09.2025 по 31.08.2026 (а.с.21).
У обліково-статистичній картці дитини ОСОБА_4 за № 0335774, наданою позивачем, окрім іншого маються відомості (висновки) про стан здоров`я дитини: розумова відсталість легкого ступеню, значне порушення поведінки, яке потребує догляду і лікування (F70.1); астигматизм (M 52.2), збіжна співдружна косоокість (H 50.0); інші ураження нервової системи (G 98) (а.с.22-23).
Як видно з наданої 05.03.2026 КЗО «Вакулівська спеціальна школа» ДОР психолого-педагогічної характеристики на учня цього закладу ОСОБА_4 , хлопчик навчається у 7 класі. Програмовий матеріал І семестру засвоїв на середньому рівні. В учня є всі дані для навчання, проте через нестійку емоційно-вольову сферу, він не може якісно організувати навчальний процес, зокрема постійно запізнюється на бесіди та уроки, інколи може взагалі без причини не з`явитися на уроки. На зауваження реагує дуже бурхливо та емоційно. Характер у неповнолітнього імпульсивний, упертий, демонстративний, егоїстичний. Часто, коли не задоволений, проявляє агресію, особливо, як відстоює свою точку зору. Розмовляє на високих тонах. Використовує ненормативну лексику, може вдарити по будь-яких предметах, які знаходяться поруч і розбити їх, наражаючи на небезпеку себе та оточуючих. До однолітків ОСОБА_6 ставиться недоброзичливо, часто створює конфліктні ситуації. Спілкується з ними лише тоді, коли від них є вигода. Авторитетом серед однолітків не користується. До правил школяра ставиться недбало, часто порушує дисципліну. Постійно почуває себе ображеним, ізольованим в колективі. Дати належну оцінку своїм вчинкам не може. ОСОБА_7 потребує постійного контролю з боку наставників (а.с.115).
Щодо батька ОСОБА_1 , який бажає поновити свої батьківські права щодо сина, суду надані такі документи.
ОСОБА_1 є військовослужбовцем Національної гвардії України, військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , де він проходить службу у зв`язку з мобілізацією з 22.05.2023 по теперішній час (а.с.7).
Як видно з службової характеристики командира цієї військової частини, солдат ОСОБА_1 за місцем проходження служби на посаді старшого механіка 1-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) НОМЕР_3 батальйону оперативного призначення ВЧ НОМЕР_1 , зарекомендував себе добре, достатньо дисциплінованим, відповідальним та працелюбним військовослужбовцем. До виконання військових обов`язків відноситься сумлінно з високою відповідальністю. На зауваження реагує адекватно. Професійно підготовлений, завжди працює над удосконаленням своїх знань. Проходження військової служби в обсязі займаної посади, знає добре. Покладені на нього обов`язки та поставленні йому завдання виконує своєчасно та точно. Повагу до командирів та старших за званням проявляє, дотримується правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання. Вимогливий до себе, користується авторитетом у військовому колективі. В критичних ситуаціях поводить себе завжди впевнено та чітко, діє за обстановкою. З товаришами по службі ввічливий. Фізично розвинений, добре в стройовому відношенні підтягнутий, завжди слідкує за зовнішнім виглядом (а.с.9).
Також позивач має у своїй власності однокімнатну квартиру по АДРЕСА_1 , де він, до позбавлення його батьківських прав, був зареєстрований та проживав разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_7 (а.с.8,30).
Як видно з акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 за цією квартирою, складеного 17.04.2026 службою у справах дітей Саксаганської районної у місті (Кривий Ріг) ради, 1 кімнатна квартира знаходиться на 5 поверсі 5-ти поверхового будинку. Житло централізовано забезпечене тепло-, електро-, газо-, водопостачанням та водовідведенням. Санітарно-гігієнічні умови задовільні. Кухонні та інші побутові прилади у задовільному робочому стані. Запас засобів гігієни та продуктів харчування відсутній. У помешканні облаштовано два спальних місця. На момент відвідування жодних речей для неповнолітнього ОСОБА_4 батьком не підготовлено, зокрема відсутнє взуття, одяг, канцелярське приладдя, гаджети, засоби гігієни, тощо. У квартирі тривалий час ніхто не проживає (а.с.160).
За інформацією ВП № 4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області зі слів сусідів встановлено, що гр. ОСОБА_1 за місцем реєстрації не проживає, оскільки перебуває у лавах Збройних сил України. Окремо сусідка зазначила, що останній систематично вживав алкогольні напої (а.с.106). 
Крім того, за постановами Саксаганського та Жовтневого районного судів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, ОСОБА_10 , після позбавлення батьківських прав, до кримінальної відповідальності не притягувався, проте шість разів притягувався до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративних стягнень, а саме: від 25.06.2024 за ч. 1 ст. 1732 КУпАП, за вчинення домашнього насильства відносно дружини ОСОБА_11 ; від 07.10.2024 – за ч. 1 ст. 126 КУпАП; від 23.07.2024 - за ч. 1 ст. 130 КУпАП; від 23.08.2024 - за ч. 1 ст. 130 КУпАП; від 11.11.2024 - за ч. 1 ст. 130 КУпАП; від 05.12.2024 - за ст. 124 КУпАП (а.с.106-113).
За змістом висновку органу опіки та піклування Саксаганської районної у місті (Кривий Ріг) ради від 30.03.2026, орган опіки та піклування, посилаючись на систематичне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності вже після позбавлення його батьківських прав відносно його сина, схильність батька до самогубства, а також на важкий характер неповнолітнього сина ОСОБА_4 , який потребує постійної корекції поведінки, яку забезпечити батько не зможе, вважає недоцільним поновлювати батьківські права ОСОБА_1 (а.с. 103-104).
Судом під час розгляду справи, без присутності позивача та за участі соціального педагога було заслухано неповнолітнього ОСОБА_4 , який розповів, що дуже хоче повернутися до батька. Як тільки він опинився у КЗО «Вакулівська спеціальна школа», то відразу повідомив батька про себе. Батько часто телефонує йому, майже щодня, а якщо зв`язок відсутній, то надсилає йому повідомлення. Вони постійно з ним на зв`язку. Також батько присилав йому гроші. Кілька разів батько до нього приїжджав у школу. Коли раніше вони проживали з батьком у двох, то завжди нормально ладнали: батько зранку на роботу, а він у школу, після школи він приходив додому, трохи погрався на вулиці і чекав батька у квартирі з роботи. Йому не подобається перебувати у КЗО «Вакулівська спеціальна школа», хоче жити у сім`ї з батьком, просив поновили йому батьківські права. Планує у майбутньому стати перукарем або поваром. 
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно із ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 2 вересня 1991року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
На цьому наголошує і практика ЄСПЛ, і практика Верховного Суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст.12 вказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Положеннями норм Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні до неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).
Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.
Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.
Так, ЄСПЛ у рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13), установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.
Також ЄСПЛ у рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», (заява № 2091/13) та у рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, § 100) зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). 
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.
ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.
При цьому, у конкретній ситуації враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 52).
Відповідно до ч. 1 ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.
Згідно з п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 466/5767/18 (провадження № 61-20485св19) вказано, що «суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення місцевого суду, на вищевказані норми права та практику ЄСПЛ уваги не звернув, інтересів дитини щодо збереження її зв`язків із сім`єю не врахував, не сприяв возз`єднанню дитини зі своїм батьком, формально підійшовши до вирішення справи, пославшись лише на висновок органу опіки та піклування, який має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини п`ята, шоста статті 19 СК України). Суд мав його оцінити у сукупності з іншими доказами, які містяться у матеріалах справи. Відповідно до рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 лютого 2012 року ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав у зв`язку із тим, що батько з сином не проживав, не цікавився його життям, розвитком та здоров`ям, не займався його вихованням, матеріально не забезпечував. Судом апеляційної інстанції так і не було встановлено належними та допустимими доказами, чи і надалі відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та не бере участь у вихованні свого сина, як змінилася його поведінки та чи змінилися обставини, які стали підставою для позбавлення його батьківських прав. Зокрема, суд не надав оцінки довідці Сихівського ВДВС м. Львова від 18 червня 2018 року, відповідно до якої позивачем було сплачено аліменти на дитину у розмірі 24 050 грн, не перевірив доводів позивача про те, що він неодноразово брав участь у АТО та на час звернення до суду із позовом несе військову службу у Національній гвардії України, що об`єктивно перешкодило йому деякий час повноцінно виконувати свої батьківські обов`язки. Також суд не з`ясував чи дійсно відповідачем здійснюються перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні дитини, про що у своїй позовній заяві вказує ОСОБА_1 . Ці обставини потрібно встановлювати через призму якнайкращих інтересів дитини та пріоритету збереження сімейних зв`язків, які можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, зокрема у разі, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною. Крім того, суд апеляційної інстанції не врахував поведінку позивача, його намагання та бажання виправити ситуацію, яка склалася, і продовжувати виховувати свого сина та турбуватися про нього, про що також свідчить і поданий ним позов про поновлення батьківських прав.».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 484/920/18 (провадження № 61-6992св20) вказано, що «сім`я вважається природним середовищем для розвитку дитини; виховання в сім`ї відповідає найкращим інтересам дитини і тільки коли виявиться, що сім`я є особливо непридатною або неблагонадійною, зв`язки з нею можуть бути перервані. Розлучення дітей з батьками всупереч їх волі можливо тільки за умови, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. При розгляді позовів батьків про передачу їм дитини іншими особами, від яких вони мають право вимагати її повернення, суд бере до уваги зокрема можливість батьків забезпечити належне виховання дитини, характер їхніх взаємовідносин з нею, прихильність дитини до осіб, у яких вона перебуває, й інші конкретні обставини справи. При цьому суд враховує, хто з зацікавлених осіб виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожної з осіб, особисті якості сторін, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані однієї з осіб сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. У будь-якому випадку суд повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам малолітньої дитини.
Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції).
Мотиви суду та висновки, яких він дійшов.
Отже, тлумачення частини четвертої статті 169 СК України свідчить, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо зміниться поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Тому суд має суд має перевірити, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Такі обставини потрібно встановлювати через призму якнайкращих інтересів дитини та пріоритету збереження сімейних зв`язків, які можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, зокрема у разі, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною.
Перевіряючи поведінку батька, позивача у справі ОСОБА_1 , суд відзначає, що останній з часу позбавлення його батьківських прав був призваний у зв`язку з загальною мобілізацію до лав Збройних Сил України, до цього часу він проходить військову службу на посаді старшого механіка 1-го взводу оперативного призначення ВЧ НОМЕР_1 НГУ, де характеризується винятково позитивно. 
ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувався. 
У матеріалах справи маються копії низки постанов судів про притягнення позивача у 2024 році до адміністративної відповідальності, які надані органом опіки та піклування, однак варто зауважити, що переважна більшість цих порушень стосувалася саме недотримання позивачем Правил дорожнього руху України і до того ж за спливом річного строку ОСОБА_12 вважається таким, що не притягувався до адміністративної відповідальності.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесений до Реєстру.
Так, при моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень, судом установлено, що на протязі останніх півтора року (2025-2026 роки) позивач жодного разу до адміністративної відповідальності не притягувався. 
Судом установлено, що підтвердила під час розгляду справи і представник відповідача КЗО «Вакулівська спеціальна школа» ДОР, позивач щонайменше за останній рік, тобто за довго до звернення до суду з цим позовом, майже щоденно спілкується з сином за допомогою телефону та по відеозв`язку, постійно надсилає синові грошові кошти, засипав, як повідомив представник, подарунками, також батько спілкувався з вчителями сина, цікавився його успіхами, питав про його потреби, і як висловилася представник закладу, у таких діях батька вбачалася певна гіперопіка над сином.
Також представником відповідача підтверджено, що позивач тричі за час перебування сина у цьому закладі відвідував його.
Суд знаходить неспроможними доводи органу опіки та піклування, що саме через байдужість батька до сина викликано нечасте його відвідування сина у закладі, оскільки по-перше, інтерес батька до дитини підтверджується названими вище поясненнями самого представника відповідача – освітнього закладу, де перебуває дитина, поясненнями самої дитини, а по-друге, суд зауважує, що несення батьком хлопця військової служби в умовах здійснення повномасштабного вторгнення РФ на Україну, об`єктивно перешкодило у цей період частіше відвідувати сина у спеціалізованому закладі, зважаючи на те, що для цього йому попередньо було необхідно ще й отримати дозвіл від органу опіки та піклування. 
Акт обстеження умов проживання позивача при цьому також свідчить, що останній у свої квартирі тривалий час не мешкає саме з підстав перебування його у лавах ЗСУ.
З цих самих об`єктивних причин суд вважає, у позивача була відсутність можливість надання довідки з місця його роботи (зі слів шахта «Жовтнева»), звідки його було призвано у зв`язку за загальною мобілізацією. 
Факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах до своєї мобілізації представник органу опіки та піклування не заперечувала.
Отже приведені вище обставини у достатній мірі переконують суд, що поведінка ОСОБА_1 після позбавлення його батьківських прав суттєво змінилася у кращу сторону.
Вивчаючи наскільки змінилися обставини, які були підставою для позбавлення батьківських прав суд зазначає таке.
Як видно зі змісту рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.08.2022, ОСОБА_1 було позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 через один прикрий випадок, який безумовно суттєво загрожував здоров`ю та навіть життю своєї дитини. 
Так, 22 лютого 2021 року, біля 22:00 год., з балкону квартири на п`ятому поверсі по АДРЕСА_1 , де позивач проживав разом на той час у двох зі своїм 10-тилітнім сином ОСОБА_7 , останній випав з балкону, унаслідок чого його було госпіталізовано до КП «Криворізька міська клінічна лікарня №8» КМР з кататравмою, закритою черепно-мозковою травмою, забоєм головного мозку, компресійного перелому хребта, закритою травма живота. У цей час ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку святкуванням свого дня народження з друзями. За час перебування дитини у лікарні, а надалі у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» КМР ОСОБА_1 дитину не відвідував, до адміністрації закладів не звертався, не телефонував, життям та здоров`ям дитини не цікавився, матеріальної допомоги не надавав, ліки дитині, яких вона потребувала, не купував.
Між тим, зважаючи на те, що позивач став вести правослухняний спосіб життя, алкогольними напоями не зловживає, актуальних даних, які свідчать про протилежне сторона відповідача суду не надала, став активно цікавитися долею свого сина у спец. закладі ще з кінця 2023 року, систематично підтримує дитину матеріально, має прихильність з боку сина, який до того ж хоче повернутися жити до батька, враховуючи, що травму дитина отримала випадково, тобто не унаслідок умисних протиправних дій з боку батька, суд вважає, що обставини, через які ОСОБА_1 було позбавлено батьківських прав, теж суттєво змінилися, насамперед зникли.
Таким чином, заслухавши думку дитини ОСОБА_4 , який хоче повернутися жити до батька, врахувавши, що позивач постійно спілкується з сином, систематично надсилає йому кошти, подарунки; проходить військову службу у Національній гвардії України для оборони держави від збройної агресії РФ, що є об`єктивною перешкодою для повноцінного виконання ним до цього батьківських обов`язків; приймаючи до уваги обізнаність позивача про психічне здоров`я сина та особливості його характеру та при цьому все рівно бажає повернути сина у свою сім`ю і займатися його вихованням та турбуватися про нього, про що також свідчить і поданий ним позов про поновлення батьківських прав, суд дійшов висновку, що позивач від часу ухвалення рішення про позбавлення його батьківських прав до теперішнього часу змінив своє ставлення до виконання батьківських обов`язків.
Вищевказана позитивна, правослухняна, поведінка позивача, а також наявність у нього постійного місця роботи та власного житла, не дає суду жодних підстав вважати, що сім`я за участі ОСОБА_1 є особливо непридатною або неблагополучною, а тому враховуючи якнайкращі інтереси дитини та пріоритету збереження сімейних зв`язків, суд вважає за можливе поновити батьківські права позивача відносно сина ОСОБА_4 .
Висновок органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Саксаганської районної у місті (Кривий Ріг) ради Дніпропетровської області від 30 березня 2026 року судом до уваги не приймається, оскільки він суперечить обставинам установлених судом під час розгляду справи і до того ж такий висновок не є обов`язковий для суду і носить лише рекомендаційний характер (частини 5, 6 статті 19 СК України).
Також варто зауважити, що неповнолітній ОСОБА_6 , з огляду на його особливі освітні потреби, може перебувати у КЗО «Вакулівська спеціальна школа» ДОР лише до здобуття ним базової загальної середньої освіти, тобто до закінчення 9 класів. Станом на час розгляду справи хлопцю ОСОБА_7 виповнилося вже 15 років і він закінчив 7-й клас. Отже перебувати у цьому закладі він зможе ще не більше ніж два роки, після чого, з огляду на його прихильність до батька, він рано чи пізно всерівно повернеться до нього самостійно.
Разом з тим, зважаючи на те, що неповнолітня дитина, відносно якого судом поновлено батьківські права позивача, страждає на легку розумову відсталість, має інші ураження нервової системи, суд вважає за доцільне покласти на позивача низку обов`язків спрямованих забезпечити такій дитині особливе освітнє навчання, виховання, корекцію поведінки, створення розпорядку дня та безпечних умов проживання контроль за виконання якими покласти на орган опіки та піклування за місцем проживання батька та сина.
Розподіл судових витрат.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Позов задоволено повністю, між тим, вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, останній не заявляв, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами. 
Більш того, судом під час судового розгляду справи не установлено порушення прав позивача з боку саме відповідача КЗО «Вакулівська спеціальна школа» ДОР, яке навпаки з 07.03.2024 до цього часу належним чином здійснювало опіку над неповнолітнім ОСОБА_13 , який був позбавлений батьківського піклування.
Керуючись ст. 4, 19, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до комунального закладу освіти «Вакулівська спеціальна школа» Дніпропетровської обласної ради, треті особи без самостійних вимог: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Саксаганської районної у місті (Кривий Ріг) ради Дніпропетровської області, військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, про поновлення батьківських прав та припинення стягнення аліментів, - задовольнити повністю.
Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківські права відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зобов`язати ОСОБА_1 :
-перед поверненням сина у свою сім`ю, отримати консультації у соціального педагога та/або психолога, медичного працівника та інших фахівців КЗО «Вакулівська спеціальна школа» ДОР для отримання повної наявної у них інформації щодо психічного та фізичного здоров`я сина ОСОБА_7 та рекомендації щодо вживання ліків, спільного проживання, виховання, навчання тощо;
-звернутися до найближчого Інклюзивно-ресурсного центру (ІРЦ) для проведення комплексної оцінки неповнолітнього ОСОБА_4 та надання рекомендацій щодо адаптованої програми його розвитку та навчання;
-влаштувати неповнолітнього сина ОСОБА_4 до загальноосвітньої школи, за необхідності у інклюзивний клас або спеціалізований навчальний заклад з денним перебуванням;
-продовжити заняття з дитячим психологом та корекційним педагогом для розвитку соціально-побутових навичок.
-створити чіткий розпорядок дня дитини, який був би передбачуваним та послідовним у всьому.
-створити безпечне середовище за місцем проживання: навчити дитину правилам безпеки вдома (користування електроприладами, газовою плитою, правила спілкування з незнайомцями, тощо). Обмежити доступ до небезпечних предметів та місць у житлі.
Контроль за виконанням вказаних обов`язків ОСОБА_1 покласти на орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Саксаганської районної у місті (Кривий Ріг) ради Дніпропетровської області, або інший орган опіки та піклування за новим місцем проживання ОСОБА_1 з неповнолітнім сином ОСОБА_4 . 
Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року у справі № 214/1685/21, починаючи з дати набрання рішенням законної сили. 
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_4 , зареєстроване місце постійного проживання: АДРЕСА_3 ;
Відповідач: КЗО «Вакулівська спеціальна школа» ДОР, код ЄДРПОУ: 20196488, місце знаходження: вул. Каштанова, буд. 1 в с. Вакулове Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області, 53172;
Третя особа 1: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Саксаганської районної у місті (Кривий Ріг) ради Дніпропетровської області, код ЄДРПОУ: 05410872, місце знаходження: вул. Володимира Великого, буд. 32 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, 50071;
Третя особа 2: військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 , місце знаходження: м. Запоріжжя, 69013.
Повний текст рішення суду складено 26.06.2026.

Суддя О. В. Томинець