Справа №: 343/1110/26 
Провадження №: 2-а/343/24/26 
РІШЕННЯ
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано - Франкiвської областi в складi:
головуючого суддi – Андрусіва І.М.,
з участю: секретаря судового засідання - Семків В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Долинського районного суду Івано - Франківської області, в режимі відеоконференції, адміністративну справу № 343/1110/26, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
за участю: позивача - ОСОБА_1 та його представника - адвоката Комарницького Е.Г.,
представника відповідача - ГУ НП в Івано - Франківській області - Повха В.І. (в режимі відеоконференції),
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача, позиція представника відповідача:
позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Комарницький Е.Г., звернувся до суду із позовом (а.с. 1-5), до відповідача ГУ НП в Івано - Франківській області, в якому просить:
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №7141114, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, закривши провадження у справі;
- визнати протиправними дії поліцейських стосовно тимчасового затримання транспортного засобу «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 05.05.2026 відносно нього винесено оскаржувану постанову та тимчасового затримано керований ним транспортний засіб. Вважає оскаржувану постанову незаконною через те, що ним, станом на день винесення такої, не було отримано копії рішення суду апеляційної інстанції, а тому, в його діях немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Так, постанову Івано - Франківського апеляційного суду, якою залишено без змін постанову суду першої інстанції, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за: ст. 122-4; 124; 173; 173; 185; ч. 1 ст. 130 КУпАП, він отримав лише 07.05.2026. Також, посилаючись на норми КУпАП, вважає дії поліцейських, стосовно тимчасового затримання керованого ним транспортного засобу, протиправними.
Представник відповідача ГУ НП в Івано - Франківській області - Повх В.І. подав відзив (а.с. 46-53), в якому просить відмовити у задоволення позовних вимог. Суть заперечення проти позову зводиться до того, що відповідачу ОСОБА_1 достовірно було відомо про рішення Івано - Франківського апеляційного суду, про набрання законної сили постановою суду, якою його позбавлено права керування транспортними засобами, що підтверждується відеозаписами із портативного відеореєстратора поліцейських. Тимчасове затримання трансопртного засобу, з огляду на скоєне позивачем адміністративне правопорушення, також ввжає правомірним.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Комарницький Е.Г. позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві підтримали та просили такі задовольнити.
Представник відповідача ГУ НП в Івано - Франківській області - Повх В.І. у судовому засіданні просив відмовити у задоволені даного позову з підстав викладених у відзиві.
ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
15 травня 2026 року ухвалою суду залишено позовну заяву без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків такої.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Комарницький Е.Г. 18.05.2026 подав заяву на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.
18 травня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Представник відповідача - ГУ НП в Івано - Франківській області - Повх В.І. 27.05.2026 подав заяву про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 28.05.2026 задоволено, а 28.05.2026 подав відзив.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Комарницький Е.Г. 28.05.2026 подав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із його зайнятістю в іншій справі та необхідністю ознайомитись із відзивом.
ІІІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
матеріалами справи встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7141114 від 05.05.2026 (а.с. 8, 68), позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що він 05.05.2026 о 11.37 год., в м. Долина, по вул. Обліски Калуського району Івано - Франківської області, керував транспортним засобом «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування таким.
Зазначений вище транспортний засіб було тимчасово затримано, що підтверджується копією акта огляду та тимчасового звтримання транспортного засобу від 05.05.2026 (а.с. 20-22).
Відповідно до копії постанови Долинського районного суду Івано - Франківської області від 05.01.2026, справа №343/1947/25 (а.с. 55-60, 61-62), позивача ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених: ст. 124; 122-4; 173; 173; 185; ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягненя у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Вказана вище постанова суду, постановою Івано - Франківського апеляційного суду від 28.04.2026 (а.с. 63-67), залишена без змін. Апеляційний розгляд відбувся без участі позивача та його представника - адвоката Комарницького Е.Г., які повторно не з`явилися в судове засідання. Дану постанову суду представник позивача отримав 30.04.2026, що підтвержується довідкою про доставку електронного документа до його електронного кабінету (а.с. 82).
Оглянувши оптичні диски із відеозаписами, долучені до матеріалів відзиву (а.с. 73, 78), суд встановив, як 28.04.2026 поліцейські спілкувались із позивачем ОСОБА_1 , який їм пояснив, що йому відомо про прийняте судом першої інстанції рішення, яким його позбавлено права керування транспортними засобами, однак, оскільки ним подана апеляційна скарга, яка того ж дня мала бути розглянута Івано – Франківським апеляційним судом, він має ще право керувати автомобілем. Він знає, що 28.04.2026 відбувся судовий розгляд його апеляційної скарги, проте результат такої він ще не знає. Поліцейським було роз`яснено позивачу те, що після того як він дізнається резульати розгляду справи і якщо його апеляційну скаргу буде залишено без задоволення, він не матиме права керувати транспортним засобом. 05.05.2026, патрульний автомобіль поліції прямуючи за транспортним засобом «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , подав вимогу про зупинку. За кермом перебував позивач, який пояснив, що їде в гараж. Також позивач вказав, що 28.04.2026 відбувся розгляд його апеляційної скарги і він знає, що постанова суду першої інстанції залишена без змін і він станом на 05.05.2026 є особою позбавленою права керувати транспортними засобами. Керує автомобілем тільки через те, що такий потрібно поставити в гараж (02.20 хв відео «0000000_00000020260505113622_0003»). Після цього, позивачу було поліцейськими роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, складено постанову, ознайомлено його з такою. Позивач ОСОБА_1 у ході розмови ще раз визнав, що він знає, що постанова Долинського районного суду Івано – Франківської області від 05.01.2026 залишена без змін 28.04.2026 Івано – Франківським апеляційний судом (01.40 хв відео «0000000_000000260504115122_0004»).
На підтвердження того, що на момент постановлення оскаржуваної постанови позивач не був ознайомлений із постановою суду апеляційної інстанції ним надано трекінг відстеження (а.с. 9, 10), відповідно до якого, постанову Івано - Франківського апеляційного суду він отримав 07.05.2026.
Отже, суд встановив, що позивача ОСОБА_1 , постановою Долинського районного суду Івано - Франківської області від 05.01.2026 було визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Дана постанова суду набрала законної сили 28.04.2026, тобто після апеляційного перегляду такої. Оскаржувана постанова, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, постановлена 05.05.2026. Однак, сторона позивача вважає, що оскільки позивач ОСОБА_1 отримав копію постанови суду апеляційної інстанції про позбавлення його права керування транспортними засобами лише 07.05.2026, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
В даній справі спірним є питання про те, чи на момент постановлення оскаржуваної постанови позивач ОСОБА_1 був обізнаним із фактом того, що він є особою позбавленою права керування транспортними засобами.
Спірні правовідносини між сторонами виникли стосовно винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача та наявності чи відсутності підстав для її скасування.
ІV. Оцінка суду:
заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд доходить такого висновку.
Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).
Згідно із ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, висновки про наявність чи відсутність у діях позивача адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.
Стосовно позовної вимоги в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №714114 та закритя провадження у справі, суд зазначає таке.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 222 Кодеку України про адміністративні правопорушення встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі та розглядає справи про порушення ПДР.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Згідно із п. 2.1.а, п. 2.4.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1.ПДР України.
Частиною 4 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Слід зазначити, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, в тому числі і за цією частиною статті, є наявність в діях особи події та складу адмінправопорушення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису тощо.
Так, суд встановив, що постановою Івано – Франківського апеляційного суду від 28.04.2026, справа №343/1947/25, повний текст якої надіслано судом до реєстру 29.04.2026 і до такої забезпечено загальний доступ 01.05.2026 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/136099830), апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого дії його захисник - адвокат Комарницький Е.Г., залишено без задоволення, а постанову Долинського районного суду Івано – Франківської області від 05.01.2026, якою позивача ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених: ст. 122-4; 124; 173; 173; 185; ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишено без змін.
Вказану постанову суду апеляційної інстанції представник позивача - адвокат Комарницький Е.Г. отримав 30.04.2026, що підтверджується довідкою про доставку такої до його електронного кабінету.
Під час двох зупинок поліцейськими (28.04.2026 та 05.05.2026), позивач ОСОБА_1 вказав, що знає про апеляційний перегляд його скарги і те, що станом на день постановлення оскаржуваної постанови, йому достовірно відомо про те, що його апеляційна скарга залишена без задоволення, а постанова суду першої інстанції залишена без змін, і він є особою позбавленою права керування транспортними засобами на один рік. 
Так, справді, суд погоджується із доводами сторони позивача в частині того, що постанову суду апеляційної інстанції він отримав 07.05.2026, на підтвердження чого надано відповідний трекінг відстеження.
Водночас, суд звертає особливу увагу сторони позивача на те, що постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає (ч. 10 ст. 294 КУпАП).
Тобто, законодавець, в частині набрання постановою суду законної сили, як у справа про адміністративні правопорушення, так і рішення в кримінальних провадженнях, до яких вже ЄСПЛ прирівняні і справи про адміністративні правопорушення, не ставить в залежність набрання законної сили постанови суду, момент отримання її копії. 
Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, або щодо якої ведеться кримінальне провадження, повинна сама добросовісно користуватись свої правами та цікавитись стосовно своєї справи.
Дослідивши постанову Івано – Франківського апеляційного суду від 28.04.2026, суд встановив, що сторона позивача п`ять разів подала клопотання про відкладення розгляду справи, представник позивача подавав клопотання про розгляд справи без його та ОСОБА_1 участі, у зв`язку із чим, суд констатує умисну, триваючу пасивну поведінку сторони позивача, яка жодним чином не свідчить про відсутність можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Більше того, здійснюючи розгляд вже цієї справи та виконуючи обов`язок щодо повідомлення учасників справи, зокрема, позивача ОСОБА_1 , суд встановив, що такий з 03.05.2026 має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі електронний суд ЄСІТС, а тому, він безперешкодно міг дізнатись про наявність постанови Івано – Франківського апеляційного суду від 28.04.2026 та навіть повинен був ознайомитись із такою.
Таким чином, враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 поза будь – яким розумним сумнівом, станом на момент постановлення оскаржуваної постанови за ч. 4 ст. 126 КУпАП, був ознайомленим із змістом постанови суду апеляційної інстанції, чітко усвідомлюючи те, що він є особою позбавленою права керування транспортними засобами, що підтверджується його поясненнями під час розгляду справи поліцейськими, умисно керував транспортним засобом, він правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а тому оскаржувана постанова не підлягає скасуванню і дана позовна вимога задоволенню не підлягає.
Стосовно позовної вимоги в частині визнання протиправними дії поліцейських відносно тимчасового затримання транспортного засобу «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , суд вважає за необхідне зазначити таке.
Чинний Кодекс адміністративного судочинства України у ст. 20 встановлює розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів, де, зокрема, визначає вичерпну категорію справ підсудних місцевим загальним судам як адміністративним.
У ст. 286 цього ж Кодексу визначені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Так, ч. 3 ст. 286 КАС України встановлює, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Суд звертає увагу сторони позивача, що за наслідками розгляду цієї справи суд має право лише або залишити рішення без змін, або скасувати рішення, направивши справу на новий розгляд чи закрити провадження у справі, або змінити захід стягнення. Однак, до компетенції місцевого загального суду як адміністративного не належить право визнавати протиправними дії поліцейських.
Тобто, законодавець визначив, що юридично значимим для позивача, у справах про притягнення його до адміністративної діяльності, є саме постанова у справі про адміністративне правопорушення, а не дії відповідача відносно вчинення певних процесуальних дій.
Таким чином, дана позовна вимога не підлягає задоволенню через відсутність у суду підстав розгляду такої.
V. Розподіл судових витрат:
оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому, зважаючи на вимоги ст. 139 КАС України, понесені позивачем витрати відповідачем не відшкодовуються.
На підставі викладеного, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 8 Загальної декларації прав людини, ст. 19 Конституції України, ст. 2, 9, 20, 72, 73-77, 90 КАС України, ст. 7, 9-11, 33, 132-1, 247, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст. 293, 294 КУпАП, ст. 241, 243, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд
У Х В А Л И В:
у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано - Франківській області, що знаходиться за адресою: м. Івано – Франківськ, вул. Української Перемоги, 15, код ЄДРПОУ 40108798.

Суддя: І.М.Андрусів