Березівський районний суд Одеської області 

09.06.2026
Справа № 494/507/26
Провадження № 2/494/503/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.06.2026 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді - Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Авдєєвої С.В.
відповідача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №494/507/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Свеа Фінанс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути заборгованість у розмірі 132669.31 грн. та судові витрати.
05.03.2026 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана для розгляду судді Римар І.А. та враховуючи, що у зв`язку з надмірним навантаженням справами, яке виходить за межі фізичної можливості розгляду кожної справи у розумні строки, оскільки у Березівському районному суді Одеської області наразі працює 2 (два) судді (за штатом 4 (чотири)), та які є водночас слідчими суддям, повітряними тривогами на території Одеської області, тому суд позбавлений можливості проводити розгляд справи в розумні строки визначені ЦПК України.
В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 17.10.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір №5046603 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ОСОБА_1 отримано кредит в загальній сумі 35000.00 грн, строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1% в день. Згодом відповідач звернувся до первісного кредитора за отриманням додаткової суми кредиту та ініціював збільшення суми вже отриманого кредиту. Всупереч умовам договору, відповідач не виконала свої зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 132669.31 грн., яка складається з: 34998.97 грн. – заборгованість за сумою кредиту; 81545.34 грн. – заборгованість по відсотках; 16125.00 грн. – пеня, штраф; 0.00 грн. – комісія. 29.09.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-38/25, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив права грошової вимоги, до боржників вказаних в реєстрі боржників, в тому числі до ОСОБА_1 . Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Свеа Фінанс» в сумі 132669.31 грн. за договором №5046603 від 17.10.2024 року. Посилаючись на вищевказане, позивач просив задовольнити позов, а також стягнути судові витрати.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 02.08.2026 року.
У судові засідання 30.04.2026 року та 09.06.2026 року представник позивача не з`явився, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.58).
Відповідач в судове засідання 30.04.2026 року не з`явилась, однак 29.04.2026 року до суду надіслала заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим судове засідання відкладено на 09.06.2026 року.
У судовому засіданні 09.06.2026 року ОСОБА_1 позов визнала частково, а саме в частині тіла кредиту, щодо стягнення процентів та пені не погодилась, вважає такі нарахування надмірними.
Заслухавши відповідача, врахувавши заяву представника позивача про розгляд справи без його участі, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 17.10.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір №5046603 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ОСОБА_1 отримано кредит в загальній сумі 35000.00 грн, строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1% в день (а.с.6-17).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Із положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Таким чином, кредитний договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором у відповідності до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронними договорами, та вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених в письмовій формі.
Позичальником умови договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №504603 від 17.10.2024 року належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість.
29.09.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-38/25, відповідно до умов якого первісний кредитори відступив права грошової вимоги, до боржників вказаних в реєстрі боржників, в тому числі до ОСОБА_1 (а.с.34-41).
Факт набуття прав вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» до відповідача підтверджується витягом з реєстру боржників до Договору факторингу №01.02-38/25 від 29.09.2025 року (а.с.49).
Відповідно до ч. 1 ст.1082 Цивільного коексу України (далі – ЦК України), боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Таким чином, матеріалами справи підтверджуються обставини щодо переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача.
Згідно умов договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5046603, строк кредитування становить 360 днів.
Всупереч умовам договору, відповідач не виконала свої зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 132669.31 грн., яка складається з: 34998.97 грн. – заборгованість за сумою кредиту; 81545.34 грн. – заборгованість по відсотках; 16125.00 грн. – пеня, штраф; 0.00 грн. – комісія, про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с.27-32).
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч. 1 ст. 527 ЦК України.
Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом.
Разом з цим, суд вважає за необхідне зменшити розмір заборгованості за простроченими відсотками з 81545.34 грн. до 48378.01 грн., виходячи з наступного.
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обв`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини.
Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності спорінодному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.
При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Положеннями ст.ст.6,627 ч.1ЦК України, визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Таким чином, вимога щодо врахування принципу розумності, як і принципу справедливості, є прямою вимогою закону до договору.
При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, нарішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004у справі №1-33/2004.
Так, суд вважає зазначити, що у пункті 4.1.Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004 зазначено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
З огляду на вказані положення, суд вважає, що нарахування заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 81545.34 грн, яка фактично вдвічі перевищує заборгованість за кредитом, також може свідчити на не справедливі умови договору та фактично є надмірним тягарем для відповідача щодо сплати кредиту, а тому суд вважає зменшити їх у цій частині до 48378.01 грн.
При оцінці наслідків порушення зобов`язань відповідача за кредитним договором, застосовуючи принципи добросовісності, розумності і справедливості, враховуючи відсутність чіткого нормативно закріпленого механізму зменшення розміру кредитних зобов`язань, суд вважає можливим і необхідним зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення суми з 132669.31 грн. до 99501.98 грн. 
З огляду на вищевказане суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити частково та стягнути з останньої на користь позивача заборгованість у розмірі 99501 грн. 98 коп. 
Крім того, з відповідача відповідно до статті 141 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у відповідному розмірі щодо задоволення частини позовних вимог, а саме: у розмірі 1996 грн. 80 коп., сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" при зверненні з позовом до суду.
Керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 12, 13, 137, 141, 206, 258-260, 263-265, 280-282 ЦПК України,ст.ст. 207, 509, 526, 527, 530, 533, 534, 551, 553, 554, 610, 611, 626, 628, 629, 631, 638 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд – 

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (ЄДРПОУ 37616221, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Іллінська, буд.8) заборгованість за договором №5046603 від 17.10.2024 року у розмірі 99501 (дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот одна) грн. 98 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1996 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 80 коп.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (ЄДРПОУ 37616221, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Іллінська, буд.8).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення виготовлений та підписаний 11.06.2026 року.
Суддя І.А. Римар