30.06.2026 
ЄУН 389/849/26
Провадження № 2/389/463/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді - Берднікової Г.В.,
за участю секретаря судового засідання Іваніни В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка Кіровоградської області, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, 16 березня 2026 року звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним між ними кредитним договором №1546-8223 від 28 квітня 2025 року в сумі 7798 грн 80 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 2000 грн 00 коп., заборгованість за нарахованими процентами в сумі - 4498 грн 80 коп., заборгованість за нарахованими процентами річних на підставаі ст.625 ЦК України - 1000 грн 00 коп., заборгованість по комісії - 300 грн., оскільки відповідач отримавши кредитні кошти неналежним чином виконувала взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість на вказану суму, чим порушуються майнові права позивача. Також позивач просить стягути з відповідача сплачений судовий збір за подання даного позову до суду в сумі 2662 грн 40 коп.
Відповідачем на позовну заяву 21 квітня 2026 року подано письмові пояснення по справі (відзив), в якому вона позовні вимоги визнала частково, не заперечувала укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, просила суд стягнути з неї 2000 грн 00 коп. тіла кредиту та 300 грн комісії. Відмовити у стягненні процентів, нарахованих після 29 січня 2026 року, та процентів за ст.625 ЦК України. Розстрочити виконання рішення на 12 місяців.
Щодо припинення нарахування договірних процентів зазначила, що відповідно до п.4.14 договору строк кредитування становить 365 календарних днів з дати видачі коштів (28 квітня 2025 року), тобто до 27 квітня 2026 року. Позивач направив їй вимогу про дострокове повернення кредиту 29 січня 2026 року (вих. №1546-8223/в). З моменту направлення такої вимоги правовідносини сторін переходять у стадію відповідальності за прострочення зобов`язання, а право на подальше нарахування процентів за користування кредитом за договором припиняється. Ця позиція прямо випливає з правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, яка є обов`язковою для застосування судами. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі №753/10900/17, від 18 лютого 2020 у справі №461/7276/17 та від 24 листопада 2021 року у справі №320/7663/19. Позивач, незважаючи на направлення вимоги, продовжив нараховувати договірні проценти (1% за день) і в подальшому, що підтверджується наданим ним розрахунком заборгованості (залишок відсотків — 4498,80 грн). Такі нарахування є незаконними та підлягають виключенню.
Щодо нарахування процентів річних за ст.625 ЦК України вказала, що позивач вимагає стягнути 1000,00 грн за ст.625 ЦК України. Однак, згідно з ч.3 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» сукупна сума всіх нарахувань (включаючи проценти за договором, проценти за ст.625 ЦК, штрафи та пені) не може перевищувати подвійного розміру суми, одержаної споживачем. Тіло кредиту становить 2000,00 грн. Отже, максимальна сума всіх нарахувань не може перевищувати 2000,00 грн. Враховуючи, що позивач вже нарахував договірні проценти та комісії, що разом з тілом значно перевищують встановлений законом ліміт у 4000,00 грн (загальна вимога 7798,80 грн), нарахування додаткових 1000,00 грн за ст.625 ЦК України є неправомірним, оскільки призводить до прямого порушення імперативної норми закону щодо обмеження максимального розміру нарахувань у споживчому кредитуванні. Водночас розмір нарахування є явно непропорційним наслідкам прострочення, що суперечить засадам справедливості, добросовісності та розумності (ст.3 ЦК України) та дає суду право зменшити розмір відповідальності відповідно д ст.551 ЦК України.
Щодо дотримання граничних меж нарахувань вказала, що згідно з ч.3 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» загальна сума всіх нарахувань (процентів, комісій, штрафів, пені тощо) не може перевищувати подвійного розміру отриманого кредиту. У її випадку максимальна допустима сума становить 4000,00 грн (2000 грн — тіло кредиту + 2000 грн нарахувань). Позивач вимагає 7798,80 грн, що перевищує встановлений законом ліміт.
Щодо розрахунку заборгованості позивач надав детальний розрахунок, однак у ньому містяться періоди, коли ставка договірних процентів штучно знижувалася до 0 % (з 02 червня 2025 по 16 червня 2025 року), після чого відновлювалася до 1 %. Такі зміни не знайшли обґрунтування в тексті договору та паспорті споживчого кредиту. Крім того, після направлення вимоги про дострокове повернення (29 січня 2026 року) подальше нарахування договірних процентів є неправомірним, як зазначено вище. 
Також відповідач вказала, що повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту була направлена 29 січня 2026 року виключно за адресою її реєстрації ( АДРЕСА_1 ). При цьому, позивачу було відомо її фактичне місце проживання ( АДРЕСА_2 ), оскільки ці дані містяться в її попередніх зверненнях та контактній інформації, наданій при укладенні договору. Доказів отримання нею вимоги позивач не надав. Відповідно до ст.16 ЗУ«Про споживче кредитування» вимога про дострокове повернення вважається належною лише за умови її вручення споживачу. За відсутності такого вручення строк виконання основного зобов`язання не вважається таким, що настав у повному обсязі.
Крім того, відповідач враховуючи її майновий стан, що об`єктивно ускладнений тривалістю воєнного стану та регулярними обстрілами міста Дніпро, де вона фактично разом зі сім`єю проживає, просить суд застосувати положення ст.267 ЦПК України. Вказує, що складна безпекова ситуація в регіоні та необхідність нести значні витрати на оренду житла суттєво обмежують фінансову можливість одноразового виконання рішення суду без шкоди для забезпечення базових потреб її родини. З огляду на засади справедливості та розумності, просить надати розстрочку виконання рішення на 12 місяців рівними щомісячними платежами.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься його заява, в якій він просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності.
Відповідач у судове засідання також не з`явилася, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності з урахуванням поданих нею письмових пояснень та заперечень.
Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що між сторонами 28 квітня 2025 року, за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1546-8223.
Відповідно до п.4.1, 4.2, 4.6 кредитного договору загальний розмір кредиту (сума кредиту) за цим договором становить 2000 грн 00 коп. Дата надання/видачі кредиту: 28 квітня 2025 року. Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п.4.1. цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних ним реквізитів електронного платіжного засобу.
У пунктах 4.7- 4.10 кредитного договору зазначено, що плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Тип процентної ставки за користуванням кредитом - фіксована. Процентні ставки за користуванням кредитом, зазначені у пункті 4.10 договору, застосовуються у відповідні періоди дії договору і не можуть бути збільшені кредитодавцем в односторонньому порядку без письмової згоди позичальника. Однак, позичальнику на умовах, вказаних у цьому договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за промо-ставкою та/або пільговою, та/або зниженою процентними ставками.
Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання Позичальником усіх умов відповідної програми лояльності. Тип комісії – одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту, якщо умови цього договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту).
Базовий період складає 28 календарних днів. Перебіг першого Базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду. Перебіг кожного наступного Базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього Базового періоду. 
Сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту (якщо умови цього договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту) позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше дат, які є останніми днями відповідних базових періодів шляхом здійснення безготівкового переказу суми, що дорівнює обов`язковому платежу, на банківський рахунок кредитодавця. У разі несплати процентів за користування кредитом не пізніше останнього дня будь-якого базового періоду у розмірі обов`язкового платежу, до такого обов`язкового платежу починаючи із наступного календарного дня додаються проценти за користування кредитом за кожен календарний день користування кредитом у межах строку кредитування, які позичальник зобов`язаний оплатити не пізніше цього календарного дня у складі обов`язкового платежу. У випадку оплати обов`язкового платежу у повному обсязі в певному базовому періоді, в подальшому сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного наступного базового періоду у складі наступних обов`язкових платежів.
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною стандартною процентною ставкою: - 1,00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати укладення цього договору. В цей період можливе використання позичальником права користування кредитом за Промо-ставкою та/або Зниженою та/або Пільговою процентною ставкою. – 0,74% (нуль цілих, сімдесят чотири сотих процентів) за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше).
Відповідно до п.4.12 кредитного договору комісія за видачу кредиту становить 15,00% (від
суми виданого кредиту). Нарахування комісії за видачу кредиту здійснюється на суму виданого за цим договором кредиту у день видачі кредиту. Строк кредитування, тобто, строк на який адається кредит позичальнику становить 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 27 квітня 2026 року.
Порядок укладення договору описаний у розділі 3 цього кредитного договору. 
У пункті 12.21 договору зазначено, що невід`ємною частиною цього договору є додатки: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного банку України.
Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. При підписані договору позичальником зазначено зазначено свої персональні дані, номер паспорта, РНОКПП, електронну адресу та номер особистого електронного платіжного засобу: НОМЕР_1 . Про зазначене свідчить розділ 13 договору - реквізити сторін (а.с.21-31).
Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), які також підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, передбачені правила та процес надання кредиту, порядок укладання договору, правил нарахування відсотків за користування кредитом та погашення заборгованості, програма лояльності, захист персональних даних, права та обов`язки сторін договору, відповідальність сторін, порядок вирішення спорів та порядок внесення змін до договору чи правил та припинення договору (а.с.32-39).
У таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором №1546-8223, яка також підписана позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, наведений порядок проведення платежів за кредитним договором (а.с.40).
Як вбачається з паспорта споживчого кредиту від 28 квітня 2025 року сторони погодили тип кредиту - кредитна лінія, сума кредиту від 2000 грн, строк кредитування 365 календарних днів, мета отримання кредиту - задоволення особистих потреб, спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом на банківський рахунок позичальника, процентні ставки та комісію. Паспорт споживчого кредиту відповідачем також підписано за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора (а.с.42-61).
Отримання ОСОБА_1 кредитним коштів в сумі 2000 грн 00 коп. підтверджується довідкою ТОВ "Укр кредит фінанс" про перерахування суми кредиту, з якої вбачається, що за допомогою системи LiqPay 28 квітня 2025 року було здійснено платіж №1597725735 на платіжну картку № НОМЕР_1 за договором №1546-8223 від 28 квітня 2025 року в сумі 2000 грн 00 (а.с.65).
Розрахунок заборгованості за договором №1546-8223 від 28 квітня 2025 року свідчить про те, що загальна заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становить 7798 грн 80 коп., з яких: 2000 грн 00 коп. – основний борг; 4498 грн 80 коп.– залишок відсотків; 1000 грн 00 коп. залишок відсотків за ст.625 ЦК України, 300 грн 00 коп. залишок комісії – 300 грн 00 коп. Відсотки за користування кредитом нараховані за період з 28 квітня 2025 року до 13 січня 2026 року. При цьому, з 28 квітня 2025 року по 01 червная 2025 року (35 днів) відсотки нараховувались за ставкою 1% в день, тобто 20 грн 00 коп. в день. З 02 червня 2025 року по 16 червня 2026 року відсотки не нараховувалися. З 17 червня 2025 року по 24 жовтня 2025 року (130 днів) відсотки знову нараховувалися за ставкою 1% в день, тобто 20 грн 00 коп. в день. А надалі з 25 жовтня 2025 року до 13 січня 2026 року (80 календарних днів) відсоток нараховувалися щоденно за відсотковою ставкою 0,74% в день, тобто 14 грн 80 коп. в день. Тобто, відсотки за користування кредитом нараховані в межах строку кредитування та за погодженими сторонами відсотковими ставками (а.с.68-71).
29 січня 2026 року позивачем на зареєстровану адресу місця проживання відповідача вказану нею при укладенні коежитного договору, направлялася вимога про необхідність протягом 30 днів з дати отримання цієї вимоги сплатити заборгованість за кредитом в сумі 7798 грн 80 коп., проте борг відповідачем у добровільному порядку до цього часу не погашений.
Положенням статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Згідно з ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
За змістом ст.526,527,530,610 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, дане зобов`язання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язання. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
За правилами ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Отже, на підставі зібраних у справі доказів, в їх сукупності судом встановлено, що між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 в електронінй формі 28 квітня 2025 року укладено договір про відкриття кредитної лінії №1546-8223. Відповідачем кредитний договір підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідетифікатором, який їй було надіслано як смс повідомлення на її номер телефону. Підписуючи вказаний договір відповідач ознайомився з його умовами, зокрема зі строком кредитування, порядком та розміром нарахування відсотків, тобто прийняла всі умови договору, отримала позику в сумі 2000 грн.
Факт укладення вказаного кредитного договору №1546-8223 від 28 квітня 2025 року, отримання кредитних коштів за цим кредитним договором ОСОБА_1 не оспорюється. Також вона погоджується з нарахованою сумою заборгованості (тілом кредиту) за кредитним договором в сумі 2000 грн 00 коп. та за комісією в сумі 300 грн 00 коп. а тому такі обставини додатковому доказуванню не підлягають. 
Отже, з урахуванням встановлених обставин, з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за кредитом (тіло кредиту) в сумі 2000 грн 00 коп. та за комісією в сумі 300 грн., яка нарахована відповідно до умов договору та її нарахування не суперечить положенням ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування».
Також суд приходить до висновку про стягнення з відповідача нарахованої суми заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 4498 грн 80 коп. Так, відсотки за користування кредитом нараховані в межах погодженого сторонами строку кредитування та за погодженою ними процентними ставками. Підписуючи кредитний договір, відповідач погодилася з умовами кредитування, у тому числі на розмір процентів за користування кредитними коштами, а тому її доводи про непропорційне завищення процентів є безпідставними.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» (продавець, виконавець, виробник) не повинен включати у договори з споживачем умови, які є несправедливими. Однак, умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст.627 ЦК України. 
Виходячи з оплатного характеру кредитного договору, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін у відповідному договорі (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі №623/2936/19).
До того ж відсотки за користування кредиту нараховувалися до 13 січня 2026 року, тобто до направлення відповідачу вимоги про дострокове поверненя кредиту від 29 січня 2026 року.
Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за ст.625 ЦК України в сумі 1000 грн 00 коп., так як, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що позичальники у період воєнного стану звільняються від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Цивільний кодекс України є основним регулятором договірних відносин, а не окремі закони, що вбачається з аналізу висновків постанови Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі №362/2159/15-ц.
Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання судового рішення суд зазначає наступне.
Статтею 265 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про, зокрема, надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.
Питання відстрочення і розстрочення виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання, врегульовано нормами ст.435 ЦПК України, відповідно до якої за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
За нормами Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Згідно з нормами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див."Горнсбі проти Греції", Reports of Judgments and Decisions, 1997-II, с. 510, п. 40). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту.
Суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем наявності виняткових обставин, які б давали підстави для розстрочення виконання рішення суду, оскільки відповідачем не надані документи про склад її сім`ї, майновий стан, стан здоров`я. Тобто, повідомлені відповідачем обставини не можуть бути оцінені як підстава для розстрочення виконання рішення суду в розумінні норм ст.435 ЦПК України, а тому клопотання про розстрочення виконання судового рішення задоволенню не підлягає.
Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах тавикладених висновків суду.
У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором №1546-8223 від 28 квітня 2025 року в сумі 6798 грн 80 грн., з яких: заборгованість за кредитом: 2000 грн 00 коп., заборгованість за нарахованими процентами в сумі 4498 грн 80 коп., заборгованість по комісії в сумі 300 грн.
У задоволенні позову в частині стягнення заборгованість за процентами річних нарахованих на підставі ст.625 ЦК України, в сумі 1000 грн 00 коп., суд відмовляє.
Також відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2321 грн 01 коп.
Керуючись ст.2,4,12,13, 81,89, 141,259,263-265, 274,354 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс", заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1546-8223 від 28 квітня 2025 року в сумі 6798 (шість тисяч сімсот дев`яносто вісім) грн 80 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 2000 грн 00 коп., заборгованість за нарахованими відсотками - 4498 грн 80 коп., заборгованість по комісії в сумі 300 грн.
У задоволенні позову в частині стягнення заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України, в сумі 1000 грн 00 коп. – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" судовий збір у сумі 2321 (дві тисячі триста двадцять одна) грн 01 коп.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду.
Відомості про сторін:
позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", місце знаходження: бул-р. Лесі Українки, буд.26, офіс 407, місто Київ, код ЄДРПОУ 38548598.
відповідач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Г.В. Берднікова