ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/296/26
06 травня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Приватне мале підприємство "Лотос" до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 
ВСТАНОВИВ:
Приватне підприємство "Приватне мале підприємство "Лотос" (далі – Підприємство, ПП «ПМП «Лотос», позивач) через представника – адвоката Маньківську Олену Василівну звернулося до суду з позовом до Тернопільської митниці, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA403020/2025/000056/1 від 22.07.2025.
Позов обґрунтовано тим, що з метою митного оформлення ввезеної на територію України рибної продукції (риба морожена мойва) Підприємством подано електронну митну декларацію (далі - МД) №25UA403020008647U5 від 21.07.2025 з митною вартістю за ціною договору, а саме вартістю згідно з рахунком 2,8 дол.США/кг.
Проте митний орган прийняв спірне рішення №UA403020/2025/000056/1 від 22.07.2025, яким скоригував митну вартість товару за резервним методом визначення вартості згідно зі статтею 64 Митного кодексу України (далі - МК України) до 3,0153 дол.США/кг, аргументуючи тим, що у документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару.
Підприємство з таким рішенням не погоджується та вважає його протиправним, так як декларантом було надано усі документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України, які дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом.
Позивач зазначає, що у спірному рішенні є посилання відповідача на недостовірні дані, зазначених в рахунку-інвойс № BS25NrlO12 від 18.07.2025, а саме відсутність в рахунку вартості складського зберігання товару. ЗАТ «Бенко Сервісас» надає ряд послуг ПМП «Лотос» згідно умов договору № 24012023 від 24.01.2023, що зазначені в рахунку і в договорі. Перелік послуг, які були надані Підприємству прописані в рахунку-інвойс № BS24NrlO12 від 18.07.2025 (в останньому рядку якого вказана вартість зберігання) та оплачені у встановлений в рахунку термін. Митний орган безпідставно вказує на відсутність інформації щодо числових значень складського зберігання товару, тому що в рахунку включені усі витрати за послуги, отримані від ЗАТ «Бенко Сервісас», відповідно до виставленого рахунку від 18.07.2025.
Звертає увагу суду на те, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а тому необгрунтованою є вимога митниці про надання висновків про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, оскільки не зрозуміло, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено.
Стосовно витребування митної декларації країни відправлення, то позивач зазначив, що митна декларація країни відправлення в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів. Експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. Митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару. Декларантом до кожної митної декларації були надані рахунки-фактури (інвойси), за якими здійснювалась відповідна операція. Відтак, саме рахунки-фактури є доказом операцій купівлі-продажу товарів або послуг та належать до групи документів, які є підставою для розрахунку податків за законодавством країни експорту.
Вважає, що декларантом подано митному органу належні та допустимі докази на підтвердження ціни товару (рибної продукції) і зазначені документи не містять розбіжностей щодо вартості та вказують, що їх дані піддаються обчисленню, а митний орган не встановив обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору. Позивач зазначає, що у відповідача не було підстав для витребування додаткових документів у відповідності до частини третьої статті 53 МК України.
Визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її у сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що слугувало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), суддею одноособово.
У строк, встановлений судом, до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач позовні вимоги заперечує. Надалі відповідач надав додаткові пояснення щодо оскаржуваного рішення. В обґрунтування своєї позиції наводить положення законодавства, що підлягають до застосування у спірних правовідносинах, та вказує, що 21.07.2025 уповноваженою особою позивача подано МД, у якій до митного оформлення заявлено товар риба морожена мойва. До митного оформлення подано ряд документів. Під час їх опрацювання та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товарів автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» (далі - АСМО «Інспектор») було згенеровано відповідні форми митного контролю. Також АСМО «Інспектор» посадовій особі підрозділу митного оформлення визначено перелік необхідних до виконання митних процедур із зазначенням про можливе заниження митної вартості товарів.
Митницею було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами якої виявлено, що оцінюваний товар постачається на підставі зовнішньоекономічного договору продажу і поставки товару від 19.06.2024 № 190624 на умовах поставки CFR Klaipeda. Відповідно до поданих до митного оформлення документів встановлено, що товар був ввезений на митну територію України після зберігання товару на складі UAB «Benko servisas». Однак у поданому до митного оформлення рахунку від 18.07.2025 №Інвойс BS25 Nr1012 відсутні відомості про понесені витрати на зберігання товару на складі. В зв`язку із цим у митного органу виникає сумнів щодо включення декларантом до митної вартості товару усіх числових значень складових митної вартості. Декларантом до митного оформлення не надано копію митної декларації країни відправлення.
Відповідач вважає, що наведені фактори вказують на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах, а також наявні ризики декларування недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів та не включення всіх складових митної вартості у повному обсязі.
Такі обставини викликали у митного органу сумніви щодо правильності визначення митної вартості, через що прийнято оскаржуване рішення, у графі 33 якого зазначено причини, через які заявлена декларантом митна вартість не могла бути визнаною, описано послідовність застосування методів визначення митної вартості. 
Ще відповідач зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення митницею використано інформацію щодо рівня митної вартості подібного товару, митне оформлення якого здійснено згідно МД 13.06.2025 №25UA403020006909U0.
Представник відповідача вказує, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства та обґрунтовано, просить у задоволенні позову відмовити повністю.
Ухвалою суду від 03.03.2026 залишено без задоволення клопотання представника відповідача про розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження та відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні. 
Ухвалою суду від 27.04.2026 встановлено строк відповідачу для надання додаткових пояснень по суті оскаржуваного рішення та продовжено строк розгляду справи до тридцяти днів. 
Розгляд справи здійснювався відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України.

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
На виконання зовнішньоекономічного договору продажу і поставки товару №190624 від 19.06.2024, укладеного між компанією «Ice Fresh Seafood LTD» (Ісландія, продавець) та Приватним підприємством «Приватне мале підприємство «Лотос» (Україна, покупець), згідно із рахунком-фактурою (інвойс) №90359393 від 11.07.2025, позивачем на митну територію України ввезено товар.
21.07.2025 уповноваженою особою Підприємства, агентом з митного оформлення Перепічка К.О., було подано до митного оформлення МД типу ІМ40ДЕ №25UA403020008647U5, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення наступні товар: риба морожена: мойва (Mallotus villosus), ціла (не патрана), 25/35 шт/кг, вага нетто 19 800,00 кг. Запаковано у 990 картонних коробок. Тепловій кулінарній обробці не піддавалася, приправи та вміст складових сумішей відсутні. Не містить ГМО. Дата виробництва: 02-03/2025р. Термін придатності: 24 місяці від дати виробництва. Температура зберігання: -18 град.С. Виробник: А615 Sildarvinnslan hf (Ice Fresh Seafood LTD). Торговельна марка: SVN.
До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в графі 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи: сертифікат якості №б/н від 11.07.2025; рахунок-фактура (інвойс) № 90359393 від 11.07.2025; автотранспортна накладна № 9393 від 17.07.2025; сертифікат про походження товару № IS-069164-1 від 11.07.2025; загальна декларація прибуття № 25UA141000788813Z0 від 17.07.2025; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №ТР-0000284 від 17.07.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 190624 від 19.06.2024 та доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 10.09.2024; договір про надання послуг митного брокера № 33 від 05.05.2015; договір (контракт) про перевезення № 30-2020 від 03.01.2020; заява декларанта про незастосування обмежень щодо випуску товарів, встановлених Законом України «Про державну систему біобезпеки при створенні, випробуванні, транспортуванні та використанні генетично модифікованих організмів» б/н від 21.07.2025; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) № 13131213 від 19.07.2025; інші некласифіковані документи - інвойс BS25 Nr1012 від 18.07.2025.
Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 (надалі - Порядок № 631), передбачено, що однією з митних формальностей, що виконуються митним органом при здійсненні митного оформлення МД, є контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).
Під час автоматизованого контролю із застосуванням системи управління ризиками відповідно до Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684, АСМО «Інспектор» генеровано форми митного контролю: « 105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів»; « 106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів». Також АСМО «Інспектор» посадовій особі підрозділу митного оформлення визначено перелік необхідних до виконання митних процедур.
У подальшому Тернопільською митницею розпочато процедуру консультацій та направлено декларанту позивача повідомлення про те, що за результатами опрацювання документів, поданих до митного оформлення, встановлено, що продавцем товару є Ice Fresh Seafood LTD, Glerargotu 30, 600 Akurevrilceland. Відповідно до п.п.1.2 п.1 зовнішньоекономічного контракту № 190624 від 19.06.2024, укладеного між Ice Fresh Seafood LTD та ПП «ПМП «Лотос» - «Документи, які Продавець повинен передати Покупцю з кожною партією Товару: транспортна накладна (оригінал); пакувальний лист (оригінал); прайс-лист (оригінал); інвойс (оригінал); сертифікат походження (оригінал); ветеринарний сертифікат (оригінал); сертифікат якості (оригінал); страховий поліс (оригінал) чи експортна декларація (оригінал). До митного оформлення не подано: пакувальний лист (оригінал); прайс-лист (оригінал); страховий поліс (оригінал) та експортна декларація (оригінал)».
У поданому до митного оформлення інвойсі від 18.07.2025 BS25 Nr1012 відсутня інформація про вартість складського зберігання та не подано договір від 24.012023 № 24012023. Також митним органом було здійснено порівняння вартості заявлених товарів з попередніми оформленнями аналогічними товарами та встановлено, що митна вартість поданих до митного оформлення товарів нижча ніж вартість оформлених товарів в попередніх періодах, згідно наявної інформації в базі даних митного органу.
В зв`язку із наведеним митний орган з посиланням на частину другу статті 53 МК України просив надати документи: за наявності - бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (коносамент); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (оплата за надані послуги ТЕП, навантажувально-розвантажувальних робіт та складського зберігання); якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до частини третьої статті 53 МК України надати (за наявності) такі додаткові документи: експортну декларацію країни відправлення; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
Уповноваженою особою декларанта, окрім тих документів, які вже були подані до митної декларації, додатково надано: прайс-лист б/н 11.07.2025; зовнішньоекономічний договір складського зберігання № 24012023 від 24.01.2023; довідку про транспортні витрати від 17.07.2025; пакувальний лист від 11.07.2026; рахунок-проформу №20250098 від 02.07.2025; заявку №14/07/25/2 від 14.07.2025.
Листом від 22.07.2025 декларант повідомив митницю, що інших додаткових документів не існує та не будуть подані.
За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товару посадовою особою митниці прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA403020/2025/000056/1 від 22.07.2025, у графі 33 якого зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за основним методом визначення митної вартості товару, у зв`язку з тим, що у документах наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: за наявності - інші платіжні та/ або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість складського зберігання товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; експортну декларацію країни відправлення; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару, враховуючи також те, що митна вартість згідно бази даних Держмитслужби щодо оформлених раніше митними органами товарів є вищою. Відповідно, митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронне повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом додатково надано: пакувальний лист, заявка на перевезення, прайс-лист, рахунок-проформа, довідка про транспортні витрати, договір на перевезення, додаткові угоди до зовнішньоекономічного договору.
Ще в рішенні зазначено, що за результатами опрацювання документів встановлено, що оцінюваний товар постачається на підставі зовнішньоекономічного контракту від 19.06.2024 № 190624 (далі - Контракт) на умовах поставки CFR Klaipeda. Відповідно до поданих до митного оформлення документів встановлено, що товар був ввезений на митну територію України після зберігання на складі UAB «Benko servisas». У поданому до митного оформлення рахунку від 18.07.2025 BS25 Nr1012 відсутні витрати на зберігання товару на складі. Таким чином, у митного органу виникає сумнів, щодо включення усіх складових до митної вартості товару. Копію митної декларації країни відправлення (код документа 9610) не надано. Наданий прайс-лист від 11.07.2025 № б/н містить інформацію щодо цін товарів виключно на умовах поставки CFR Klaipeda. Враховуючи дану інформацію заявлена до митного оформлення митна вартість не може бути визнана. 
За результатом проведеної консультації з декларантом відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України не дійшли згоди про можливість визначення митної вартості згідно з положеннями статтею 58 МК України. Митна вартість товару визначена за другорядним методом за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно статті 59 МК України. За основу для обрахунку митної вартості товару взято інформацію щодо вартості за ЕМД від 13.06.2025 №25UA403020006909U0 (товар - риба морожена: мойва (Mallotus villosus), ціла (не патрана), 25/35 шт/кг, вага нетто - 19800,00 кг. Запаковано у 990 картонних коробок. Тепловій кулінарній обробці не піддавалася, приправи та вміст складових сумішей відсутні. Не містить ГМО. Дата виробництва: 02-03/2025р. Термін придатності: 24 місяці від дати виробництва. Температура зберігання: -18 град.С. Виробник: А615 Sildarvinnslan hf. (Ice Fresh Seafood LTD). Торговельна марка: SVN. Умови поставки - CFR) на рівні 3,0153 дол. США/кг.
Позивач з метою випуску товару у вільний обіг скористався правом, визначеним частиною сьомою статті 55 МК України, та подав митному органу нову митну декларацію, сплативши суму митних платежів згідно з заявленою митною вартістю із наданням гарантій відповідно до розділу X МК України в забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом 
У подальшому, не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митної декларації за заявленою митною вартістю за ціною договору та коригуванням митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.
Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).
Як визначено частинами першою, другою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).
Наведені норми МК України вказують на те, що законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.
Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. 
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).
У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Із наведених положень випливає, що митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У пункті 2 частини п`ятої статті 54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.
Отже, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.
Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Перелік витрат, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначено у частині десятій статті 58 МК України.
Як обумовлено частиною третьою статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
За правилами, встановленими частинами четвертою-восьмою статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
За змістом статті 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник. Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті. Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

Судом встановлено, що декларант позивача для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару подав до митного органу ряд документів та застосував перший метод визначення митної вартості – за ціною договору.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Підтверджуючими документами про вартість товару є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс). 
Суд перевірив правильність обчислення митної вартості та встановив, що декларантом позивача подані до Тернопільської митниці документи на підтвердження заявленої митної вартості відповідно до переліку, який визначений у частині другій статті 53 МК України, а саме: 
1) зовнішньоекономічний договір (контракт) та додатки до нього у разі їх наявності - № 190624 від 19.06.2024 та доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 10.09.2024;
2) рахунок-фактуру (інвойс) № 90359393 від 11.07.2025;
3) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару банківський – не надавалися, бо товар не оплачувався;
4) інші документи: сертифікат якості №б/н від 11.07.2025; сертифікат про походження товару № IS-069164-1 від 11.07.2025; загальна декларація прибуття № 25UA141000788813Z0 від 17.07.2025; інвойс BS25 Nr1012 від 18.07.2025;
5) транспортні (перевізні) документи - автотранспортна накладна № 9393 від 17.07.2025; договір (контракт) про перевезення № 352020 від 09.01.2020; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №ТР-0000284 від 17.07.2025; договір (контракт) про перевезення № 30-2020 від 03.01.2020; 
Додатково з урахуванням проведених консультацій з митним органом та відповідно до частини третьої статті 53 МК України уповноваженою особою декларанта додатково подано відповідачу: прайс-лист б/н 11.07.2025; зовнішньоекономічний договір складського зберігання № 24012023 від 24.01.2023; довідку про транспортні витрати від 17.07.2025; пакувальний лист від 11.07.2026; рахунок-проформу №20250098 від 02.07.2025; заявку №14/07/25/2 від 14.07.2025.
Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 190624 від 19.06.2024 визначає предмет та умови поставки, умови оплати, строк дії контракту та основні зобов`язання продавця та покупця тощо.
Відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) № 90359393 від 11.07.2025 вартість товару становить 2,80 дол. США/кг, а всього 55440,00 дол. США (а.с.13). Цим документом визначено ідентифікуючі ознаки товару, ціну, строк оплати тощо. Відомості про вартість товару узгоджуються з ціною вказаною у прайс-листі продавця компанії «Ice Fresh Seafood Ltd» від 11.07.2025 (а.с.15).
Ціна товару в інвойсі № 90359393 від 11.07.2025 (55440,00 дол. США) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №25UA403020008647U5 від 21.07.2025 (графа 22) (а.с.105).
Згідно з інвойсом № 90359393 від 11.07.2025 передбачено умови оплати – 30 днів з дати рахунку, тобто на дату митного оформлення розрахунки могли бути і не проведені. Така умова договору відповідає умовам оплати відповідно до договору (контракту) купівлі-продажу № 190624 від 19.06.2024 (пункт 5.2 договору). 
Заявлена декларантом фактурна вартість товару за ціною договору підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.
Стосовно інших складових, які включаються до митної вартості товару за ціною договору, то суд зазначає таке.
Відповідно до відомостей графи 17 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA403020/2025/000056/1 від 22.07.2025 Підприємством до додаткових складових митної вартості, визначеної за ціною договору, включено такі витрати:
за кодом 11 (витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України) в сумі 365,16 євро або 17749,33 грн. На підтвердження цих витрат до митного оформлення разом з МД подано інвойс, виписаний UAB «Benko servisas» BS25 Nr1012 від 18.07.2025;
за кодом 12 (витрати на страхування оцінюваних товарів) в сумі 56 євро або 2721,99 грн 183 548,70 грн, витрати на страхування вказані в тому ж інвойсі UAB «Benko servisas» BS25 Nr1012 від 18.07.2025 окремим рядком;
за кодом 10 (витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України) в сумі 75000,00 грн. На підтвердження цих витрат до митного оформлення разом з МД та додатково в процесі проведення консультацій з митним подано перевізні документи, перелік яких наведено вище.
У спірному випадку відповідач вважає, що Підприємством включені не усі витрати, зокрема відсутні витрати на зберігання товару на складі. Так, в оскаржуваному рішенні митний орган зазначив, що відповідно до поданих до митного оформлення документів встановлено, що товар був ввезений на митну територію України після зберігання на складі UAB «Benko servisas», у поданому до митного оформлення рахунку від 18.07.2025 Інвойс BS25 Nr1012 відсутні витрати на зберігання товару на складі.
З цього приводу судом встановлено, що між ЗАТ «Бенко Сервісас» та ПМП «Лотос» укладено договір зберігання № 24012023 від 24.01.2023 (а.с.25-28). На послуги, які були надані ЗАТ «Бенко Сервісас» позивачу виписано рахунок-інвойс № BS24NrlO12 від 18.07.2025, про який вказує відповідач. У цьому рахунку виокремлені окремим рядком послуги страхування, решта містить інформацію про експедиційні послуги надані замовнику на суму 365,16 євро, у тому числі позначені як «декларація, вет.серт., маркування, списання товарів з обліку митного складу» та інші, а також містить відомості про транспортний засіб ( НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ), яким здійснювалося транспортування.
Митному органу разом з МД подавався договір № 24012023 від 24.01.2023 та рахунок-інвойс № BS24NrlO12 від 18.07.2025. Отже, компанія ЗАТ «Бенко Сервіс» надавала фактично експедиційні послуги Підприємству відповідно до умов договору від 24.01.2023 № 24012023. За надані послуги по спірній поставці товару виставила рахунок-інвойс № BS24NrlO12 від 18.07.2025 на усі надані послуги. При цьому не виокремлення окремим рядком такої складової як зберігання, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості оцінюваного товару. 
Митний орган безпідставно вказує на відсутність інформації щодо числових значень складського зберігання товару, бо декларантом позивача включені усі витрати за послуги, отримані від ЗАТ «Бенко Сервіс», відповідно до виставленого рахунку від 18.07.2025, тобто включені усі витрати, які фактично понесло Підприємство.
Відповідно до пунктів 5-7 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, як витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.
Саме такі витрати декларант ПМП «Лотос» включив до додаткових складових митної вартості, визначеної за ціною договору: транспортування до митної території України, експедиційні послуги, страхування.
При розгляді справи судом не встановлено, а відповідачем не доведено, що за умовами договору зберігання товару від 24.01.2023 № 24012023 позивачу надавалися інші послуги, окрім вказаних у рахунку-фактурі № BS24NrlO12 від 18.07.2025. Відповідач не довів правомірність своїх припущень про заниження позивачем складових митної вартості задекларованого товару у спірному випадку.
Додатково суд зауважує, що надалі митний орган у випадках, визначених митним законодавством, не позбавлений права здійснювати заходи митного контролю шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів під час визначення митної вартості товарів. У разі виявлення при проведенні документальної перевірки все ж надання інших послуг, які включаються до складових митної вартості, платник податків, крім нарахування податків та зборів, буде нести відповідальність у вигляді штрафних санкцій.
Стосовно недоліків прайс-листа, то з цього приводу суд зауважує, що прейскурант (прайс-лист) є одним з допоміжних (додаткових) документів, який митний орган може витребувати у декларанта відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг. Зазвичай прейскуранти (прайс-листи) виробника товару містять пропозицію продавця, адресовану необмеженому колу покупців, з відомостями, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів. Жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми.
Враховуючи те, що інформація, яка міститься у прайс-листі від 11.07.2025 відповідає іншим документам, які надавались позивачем до митного оформлення, а саме: рахунку (інвойсу), рахунку- проформі, то ціни, вказані у прайс-листі продавця є актуальними на час здійснення замовлення покупцем щодо поставки партії товару.
Також суд вважає слушними пояснення позивача, що прайс-лист є документом продавця, відповідно, Підприємство позбавлене можливості впливати на його зміст та зазначення будь-якої інформації. 
У свою чергу, відсутність загального прайс-листа (адресованого невизначеному колу покупців) від виробника товару не може бути підставою для коригування митної вартості товару, оскільки останній не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів.
Також суд зазначає висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23.10.2020 у справі № 810/690/17 про те, що митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість відомостей прайс-листа як на підставу для коригування митної вартості товару.
Щодо відсутності експортної декларації країни відправлення та висновку спеціалізованої експертної організації, то суд враховує, що такі не є основними документами, що підтверджує вартість товару за ціною договору.
За змістом положень статті 53 МК України копія митної декларації країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, є додатковими документами, які подаються митному органу у випадку, якщо документи, зазначені в частині другій вказаної статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.
Верховний Суд України у постанові від 03.02.2021 № 810/4441/16 зазначив, що експертний висновок не відноситься до документів, які підтверджують митну вартість товару, відповідно до частини другої статті 53 МК України. Такі документи носять виключно інформаційний характер.
Отже, зауваження відповідача в цій частині суд вважає також безпідставними.
Дослідивши подані декларантом згідно із частиною другою статті 53 МК України документи, які подавалися разом із митною декларацією, а також додатково подані документи, суд дійшов висновку, що такі документально підтверджують складові митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, про що зазначено вище, а сумніви митного органу щодо заявленої митної вартості (описані вище обставини), є безпідставними та надуманими. Митний орган необґрунтовано в оскаржуваному рішенні вказує про ненадання документів, що підтверджують митну вартість товару. 
При розгляді справи суд не встановив у документах, які подані декларантом до митного оформлення, ознак підробки документів чи відсутності у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Декларант позивача надав митному органу належні та допустимі, достатні докази на підтвердження ціни товару і зазначені документи не містили розбіжностей щодо вартості та вказували, що їх дані піддаються обчисленню. У свою чергу відповідач не довів обставини, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору.
Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Щодо мотивів відповідача про те, що ціни на імпортований товар, є нижчими від цін за аналогічні товари, розмитнення яких вже проводилося, то такі обставини не є та не можуть бути самостійною підставою для підвищення митної вартості товарів відповідно до вимог МК України, оскільки ці відомості мають допоміжний інформаційний характер, а отже, не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів. Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
У постанові від 09.11.2022 у справі № 815/2162/17 Верховний Суд зазначив про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17).
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості.
Наведені обставини, встановлені у цій справі, дають підстави для висновку про те, що у відповідача були всі документи, які надавали йому можливість підтвердити визначену позивачем митну вартість товару за ціною договору. Натомість відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у МД, поданих декларантом позивача; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. 
Суд не заперечує права митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (частина п`ята статті 54 МК України), проте для цього він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознак підробки або відсутність усіх відомостей про числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Саме лише посилання на наявність у нього інформації про іншу ціну ідентичного товару не є достатньою підставою не визнавати митну вартість, визначену за ціною договору.
Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі №810/2749/16 зазначив, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Отже, встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.
Митний орган належно не обґрунтував свої рішення про коригування митної вартості товару та не вказав, чому документи, надані декларантом згідно з переліком, передбаченим статтею 53 МК України, унеможливлюють застосування першого (основного) методу визначення митної вартості товару.
При цьому суд звертає увагу представника позивача на те, що він надає недостовірну інформацію у позовній заяві про метод визначення вартості товару, який застосований Тернопільською митницею. Бо згідно з оскаржуваним рішенням у цій справі та повторно поданою Підприємством МД відповідачем було застосовано статтю 59 МК України і митна вартість оцінюваних товарів визначена за вартістю операції з ідентичними товарами (2), а не за резервним методом (6) як помилково вказує представник позивача.
В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Оскільки рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA403020/2025/000056/1 від 22.07.2025 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, то його слід визнати протиправним та скасувати, а позов належить задовольнити повністю.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, враховуючи, що суд задовольняє позов повністю, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 3028,00 грн, перерахований до бюджету згідно з платіжною інструкцією №2357 від 02.12.2025.
Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Приватного підприємства «Приватне мале підприємство «Лотос» до Тернопільської митниці (як відокремленого підрозділу Державної митної служби України) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці (відокремленого підрозділу Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів №UA403020/2025/000056/1 від 22.07.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці (відокремленого підрозділу Державної митної служби України) на користь Приватного підприємства «Приватне мале підприємство «Лотос» судовий збір у розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Позивач: Приватне підприємство «Приватне мале підприємство «Лотос» (вулиця Бродівська, 44, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46003, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 21153067).
Відповідач: Тернопільська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (вулиця Текстильна, 38, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46020, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в ЄДРПОУ 43985576).
Повний текст рішення складено та підписано 06 травня 2026 року.

Суддя Чепенюк О.В.