КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________
Справа № 754/16059/24
Апеляційне провадження
№ 33/824/3178/2026
ПОСТАНОВА

12 червня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., вивчивши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Погрібної Тетяни Сергіївни на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
установив:

постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60грн.
25 травня 2026 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Погрібна Т.С. через електронний кабінет у системі «Електронний суд» подала до Деснянського районного суду міста Києва апеляційну скаргу на вказану постанову судді.
Матеріали справи разом з апеляційною скаргою надійшли до Київського апеляційного суду 2 червня 2026 року.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Погрібна Т.С. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Погрібна Т.С. зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №865915 від 16 жовтня 2024 року не було зазначено дату та час судового розгляду, а лише формально вказано «Деснянський районний суд міста Києва, за викликом», крім того, як у вказаному протоколі, так і у постанові суду зазначено неправильну адресу місця проживання ОСОБА_2 , оскільки зареєстрованим місцем проживанням останнього є АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією із застосунку «Дія» та розпискою його брата ОСОБА_3 .
Також захисник ОСОБА_1 - адвокат Погрібна Т.С. зазначає, що наявна в матеріалах справи заява про отримання електронних повісток, не містить підпису ОСОБА_1 , а відтак не підтверджує його волевиявлення щодо такого способу повідомлення.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Погрібна Т.С. також вказує, що відеозапис з матеріалів справи підтверджує, що апелянт не бажав надавати свої дані поліцейським, а також немає фіксації як він повідомляє свій номер телефону, тому є сумніви стосовно належності номера телефону НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 .
Адвокат Погрібна Т.С. посилається на те, що копія постанови ОСОБА_1 не вручалась та була повернута до суду першої інстанції, що підтверджується поштовим 

конвертом, наявним у матеріалах справи.
Таким чином адвокат Погрібна Т.С. вважає, що ОСОБА_1 не лише не був належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, а й фактично був позбавлений можливості своєчасно дізнатися про результати розгляду справи та реалізувати право на апеляційне оскарження у передбачений законом строк.
Крім того, адвокат Погрібна Т.С. посилається на те, що ОСОБА_1 з 12 листопада 2024 року проходить військову службу у ЗСУ у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою № 1015/96 від 26 листопада 2024 року, тому момент розгляду справи судом першої інстанції та протягом строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 перебував у Чернігівській області, а також у районах виконання бойових завдань, у тому числі на передових позиціях та у польових умовах, що передбачали відсутність стабільного мобільного зв`язку, доступу до мережі Інтернет та можливості належного отримання поштової кореспонденції.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Погрібна Т.С. вважає, що наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу був фактично позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про розгляд справи, отримати копію постанови суду та реалізувати право на її апеляційне оскарження.
Вивчивши клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Погрібної Т.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді та перевіривши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.
Порядок оскарження постанов суду у справах про адміністративні правопорушення передбачений ст. 294 КУпАП. 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження постанови судді від 18 листопада 2024 року закінчився 28 листопада 2024 року.
За загальним правилом, пропущений процесуальний строк підлягає поновленню, якщо причини його пропущення є поважними.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами. Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 

2003 року).
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд його справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.
Разом з цим, поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України).
З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №865915 складено стосовно ОСОБА_1 16 жовтня 2024 року.
У вказаному протоколі зазначено місце проживання ОСОБА_1 , його номер телефону, а також повідомлено останнього, що розгляд адміністративної справи відносно нього відбудеться у Деснянському районному суді міста Києва.
При цьому, відомості про своє місце проживання та номер телефону для внесення їх до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції самостійно.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про дату, місце та час судового засідання шляхом направлення судової повістки-повідомлення у застосунок «viber» на номер телефону, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, яку ОСОБА_1 отримав 15 листопада 2024 року (с.с. 12), а відтак він був обізнаний про дату розгляду справи.
При цьому, адвокат Погрібна Т.С. не зазначає, що цей номер телефону не належить ОСОБА_1 .
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, клопотання про перенесення судового засідання суду не направив.
Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що його розгляд буде проводитися у Деснянському районному суді міста Києва і вказана обставина не є формальністю, як зазначає адвокат Погрібна Т.С., а свідчить про обізнаність ОСОБА_1 , до якого суду був направлений протокол, складений стосовно нього.
Отже, ОСОБА_1 мав можливість дізнатися про судове провадження за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно нього, проте протягом тривалого періоду часу, а саме з 16 жовтня 2024 року (дата складання протоколу про адміністративне правопорушення) до 4 травня 2026 року (дата звернення захисника до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи) не звертався до суду першої 

інстанції за інформацією щодо розгляду протоколу про адміністративне правопорушення. 
Доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Погрібної Т.С. стосовно того, що ОСОБА_1 не отримував копію постанови, не є обставиною, яка свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року, так як матеріали справи підтверджують, що суд направив копію постанови на адресу, яку зазначив ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Повідомивши працівникам поліції неправильну адресу місця свого проживання, ОСОБА_1 створив умови для неотримання судових повідомлень та копії постанови суду.
Крім того, згідно відомостей ЄДРСР постанова Деснянського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року була надіслана судом до реєстру 18 листопада 2024 року та забезпечено надання загального доступу 19 листопада 2024 року, а відтак, починаючи з 19 листопада 2024 року ОСОБА_1 мав можливість ознайомитись з текстом постанови та оскаржити її в межах строку на апеляційне оскарження, тому безпідставними є доводи адвоката Погрібної Т.С., що ОСОБА_1 фактично був позбавлений можливості своєчасно дізнатися про результати розгляду справи та реалізувати право на апеляційне оскарження у передбачений законом строк.
Доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Погрібної Т.С., що на момент розгляду справи судом першої інстанції та протягом строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 проходив військову службу в умовах воєнного стану, перебував у Чернігівській області, а також у районах виконання бойових завдань, у тому числі на передових позиціях та у польових умовах, які передбачали відсутність стабільного мобільного зв`язку, доступу до мережі Інтернет та можливості належного отримання поштової кореспонденції, належними доказами не підтверджені.
Додана до апеляційної скарги довідка № 1015/96 від 26 листопада 2024 року, що ОСОБА_1 з 12 листопада 2024 року проходить військову службу у ЗСУ у військовій частині НОМЕР_2 , не підтверджує тієї обставини, що ОСОБА_1 перебував у районах ведення бойових дій, у польових умовах та не мав доступу до мобільного зв`язку та мережі Інтернет. 
Щодо твердження захисника про відсутність підпису ОСОБА_1 у заяві про отримання електронних повісток, не свідчить про неналежне повідомлення особи про судовий розгляд. 
Стаття 277-2 КУпАП визначає, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Положення зазначеної норми не визначають порядок направлення повістки, а відтак направлення судом повістки через застосунок «Viber» на номер телефону, який був зазначений особою, стосовно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, та отримання такого повідомлення, є належним сповіщенням особи про судовий розгляд протоколу.
Виходячи з вищевикладеного, захисником Погрібною Т.С. не наведені поважні причини тривалого пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді про притягнення його до адміністративної відповідальності, які б об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 оскаржити її в апеляційному порядку у встановлений законом строк, а також тривалого не прояву зацікавленості судовим провадженням за протоколом про адміністративне правопорушення, який був складений стосовно нього, тому підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 18 листопада 2024 року не вбачаю. 
Оскільки в поновленні строку на апеляційне оскарження відмовляється, апеляційна скарга підлягає поверненню адвокату Погрібній Т.С.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановив:

відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Погрібної Тетяни Сергіївни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Апеляційну скаргу повернути адвокату Погрібній Тетяні Сергіївні.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт