П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/4657/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Комар Павло Анатолійович 
Суддя-доповідач - Томчук А.В. 
16 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Томчука А.В. 
суддів: Драчук Т. О.  Савицької Н.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Харківській області № 025650010961 від 28.02.2025. Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 до спеціального (педагогічного) стажу з 28.08.1993 по 26.08.2003, з 01.09.2006 по 13.02.2025 на посаді викладача класу фортепіано та призначити грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у відповідності до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що посада викладача класу фортепіано передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, а мистецька школа відноситься до закладів позашкільної освіти, а не до закладів культури, у зв`язку з чим пенсійний орган протиправно відмовив позивачу у виплаті грошової допомоги.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Харківській області подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. За доводами апеляційної скарги, відповідач вказує, що періоди роботи позивача на посаді викладача класу фортепіано у комунальному закладі «Козятинська дитяча музична школа» Козятинської міської ради Вінницької області не можуть бути зараховані до спеціального стажу, оскільки зазначений заклад не є загальноосвітнім навчальним закладом у розумінні постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, а є закладом культури, що виключає право позивача на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, хоча матеріали адміністративної справи містять докази повідомлення останньої про відкриття апеляційного провадження у справі.
Інших заяв від учасників справи до суду не надходило.
З урахуванням приписів статті 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.
Приписами частин першої – третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що ОСОБА_1 , 20.02.2025 звернулася до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про проведення перерахунку пенсії та виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). До заяви позивач додала довідку від 22.01.2025 № 1 про період роботи з 01.09.2003 по теперішній час на посаді викладача класу фортепіано, видану комунальним закладом «Козятинська дитяча музична школа» Козятинської міської ради Вінницької області.
Після реєстрації заява позивача за принципом екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Харківській області. Рішенням № 025650010961 від 28.02.2025 позивачу відмовлено у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком станом на день призначення пенсії. В рішенні зазначено, що періоди роботи згідно довідки від 22.01.2025 № 1 можуть бути зараховані у випадку, коли згідно зі статутними документами заклади, де працювала ОСОБА_1 , є загальноосвітніми закладами.
Спір у цій справі стосується права позивача на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV та правомірності зарахування періодів роботи на посаді викладача класу фортепіано у комунальному закладі «Козятинська дитяча музична школа» до спеціального стажу, який дає право на таку допомогу.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
За змістом пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 № 1191 затвердив «Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати» (далі - Порядок № 1191).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі - Перелік № 909).
Згідно з пунктом 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Відповідно до пункту 7 Порядку № 1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Постанова № 909) до переліку закладів і посад, які дають право на пенсію за вислугу років, у розділі «Освіта» віднесено роботу у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах на посадах, зокрема, викладачів.
Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах, фактом виходу на пенсію саме з цих посад у закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотриманням такою особою будь-якого іншого виду пенсії до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.
Основним доводом апеляційної скарги є те, що комунальний заклад «Козятинська дитяча музична школа» не є загальноосвітнім навчальним закладом, а тому періоди роботи позивача на посаді викладача класу фортепіано у цьому закладі не підлягають зарахуванню до спеціального стажу.
Надаючи оцінку зазначеному доводу, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про освіту» від 05 вересня 2017 року № 2145-VIII (далі - Закон № 2145-VIII) невід`ємними складниками системи освіти є, зокрема, позашкільна освіта.
Статтею 4 Закону України «Про позашкільну освіту» від 22 червня 2000 року № 1841-III (далі - Закон № 1841-III) визначено, що позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.
Відповідно до статті 1 Закону № 1841-III мистецька школа - це заклад спеціалізованої мистецької освіти: музична, художня, хореографічна, хорова, школа мистецтв тощо, який надає початкову мистецьку освіту. Заклад спеціалізованої позашкільної освіти - заклад позашкільної освіти, що надає спеціалізовану освіту мистецького, спортивного, військового або наукового спрямування.
Відповідно до частин 3, 4 статті 12 Закону № 1841-III позашкільні навчальні заклади можуть функціонувати у формі центрів, комплексів, палаців, будинків, клубів, станцій, кімнат, студій, шкіл мистецтв, початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладів (шкіл естетичного виховання), оздоровчих закладів, що здійснюють позашкільну освіту.
Відповідно до пункту 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2011 № 433 (далі - Перелік № 433), до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).
Таким чином, законодавство у сфері освіти відносить музичну школу (мистецьку школу) до закладів позашкільної освіти, які є невід`ємним складником системи освіти України.
Водночас, Перелік № 909 у розділі «Освіта» прямо передбачає музичні школи серед закладів, робота в яких на відповідних посадах (зокрема, викладачів) дає право на пенсію за вислугу років. При цьому у примітці 2 до Постанови № 909 зазначено, що робота в установах і на посадах, передбачених переліком посад у даній постанові, дає право на пенсію за вислугою років незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Згідно з «Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, викладачі всіх спеціальностей є педагогічними працівниками.
Відповідно до статті 21 Закону № 1841-III педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.
Колегія суддів зазначає, що Перелік № 909 у розділі «Освіта» не обмежує право на пенсію за вислугу років виключно працівниками загальноосвітніх навчальних закладів. Зазначений перелік містить окреме найменування «музичні і художні школи» поряд із загальноосвітніми навчальними закладами, що свідчить про те, що законодавець розглядає музичні школи як самостійну категорію закладів освіти, робота в яких на відповідних посадах дає право на пенсію за вислугу років.
Отже, посада викладача класу фортепіано у комунальному закладі «Козятинська дитяча музична школа» Козятинської міської ради Вінницької області прямо передбачена Переліком № 909, а зазначений заклад є закладом комунальної форми власності, що входить до системи освіти України.
За таких обставин, довід апеляційної скарги про те, що комунальний заклад «Козятинська дитяча музична школа» не є загальноосвітнім навчальним закладом і тому періоди роботи позивача не підлягають зарахуванню до спеціального стажу, є безпідставним, оскільки ґрунтується на помилковому тлумаченні Переліку № 909, який прямо включає музичні школи до переліку закладів освіти, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що періоди роботи ОСОБА_1 на посаді викладача класу фортепіано підлягають зарахуванню до спеціального стажу, який надає право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, а рішення ГУ ПФУ в Харківській області № 025650010961 від 28.02.2025 про відмову у виплаті грошової допомоги є протиправним та підлягає скасуванню.
Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 18.06.2007 № 4-рп/2007 зазначив, що Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, та підкреслив, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до положень статті 139 КАС України не здійснюється. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Томчук А.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Савицька Н.В.