РІШЕННЯ
Іменем України

27 квітня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/81/26  	
Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Мігди Р.Ю., за правилами загального позовного провадження, в відкритому судовому засіданні розглянув справу

за позовом Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави,
вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000, 
в особі позивача Чернігівської обласної ради, проспект Миру, 43, м. Чернігів, 14000;
до відповідача Гончарівської селищної ради,
вул. Танкістів, 11, селище Гончарівське, Чернігівський район, Чернігівська область, 15558;
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Чернігівського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Чернігіврайагролісгосп», вул. Шевченка, 119, селище Михайло-Коцюбинське Чернігівської області, 15552;
про витребування земельної ділянки  

за участю повноважних представників сторін:
від позивача: Кравченко Д.В. – діє в порядку самопредставництва юридичної особи згідно з випискою з ЄДРПОУ;
від відповідача: Боченко П.С. – адвокат, ордер на надання правничої допомоги серії АВ № 1279605, виданий 09.03.2026;
від третьої особи: не прибув;
від прокуратури: Кошова І.М. – прокурор відділу.

У судовому засіданні 27.04.2026, Господарський суд Чернігівської області, на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, проголосив вступну та резолютивну частини рішення. 

Чернігівською обласною прокуратурою поданий позов в інтересах держави в особі Чернігівської обласної ради до Гончарівської селищної ради з проханням витребувати з незаконного володіння Гончарівської селищної ради у комунальну власність на користь територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради земельну ділянку площею 16,9207 га, за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029, що розташована на території відповідача.
В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор зазначає, що спірна земельна ділянка, в силу положень статей 19, 57, 83 Земельного кодексу України та статті 5 Лісового кодексу України, відноситься до земель лісогосподарського призначення комунальної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Чернігівської області та використовується для ведення лісового господарства в порядку, визначеному Лісовим кодексом України.
Процесуальні дії суду та письмові заяви сторін по суті спору.
Суд прийняв позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження; залучив до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Чернігівське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство «Чернігіврайагролісгосп» (далі – ДП «Чернігіврайагролісгосп», код ЄДРПОУ 05389161); установив учасникам справи процесуальні строки для подачі письмових заяв по суті спору (ухвала від 09.02.2026).
Відповідач у належний строк подав відзив на позов, проти задоволення позовних вимог заперечив. Вважає, що Гончарівська селищна рада набула в власність земельну ділянку площею 16,9207 га, за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029 (далі – спірна), на законних підставах. У той час як доводи прокурора про накладення спірної ділянки на землі лісового фонду, що перебувають в постійному користуванні ДП «Чернігіврайагролісгосп», згідно з актом серії ЯЯ № 370602, не ґрунтуються на належних та допустимих доказах у справі. Звертав увагу суду, що на момент набуття ним права власності на земельну ділянку за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029, у Державному земельному кадастрі та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні будь-які відомості про речові права (право постійного користування) ДП «Чернігіврайагролісгосп» на цю ділянку.
Третя особа подала письмові пояснення по суті спору в установлений судом строк, позовні вимоги підтримала. Зазначила, що земельна ділянка за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029 сформована за рахунок земель лісового фонду ДП “Чернігіврайагролісгосп”, засновником якого є КП “Чернігівоблагроліс” Чернігівської обласної ради, зокрема, за рахунок лісового кварталу 156 (виділ 7), що знаходиться на території Гончарівської селищної ради (колишня територія Смолинської сільської ради Чернігівського району). Факт постійного користування ДП “Чернігіврайагролісгосп” вказаною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування серії ЯЯ № 370602 та планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування (виготовлені в 2017 році). Вважає, що ГУ Держгеокадастр у Чернігівській області не мав законних підстав на розпорядження спірною ділянкою лісового фонду та її передачу в комунальну власність Гончарівській селищній раді як земель сільськогосподарського призначення. Клопотав здійснити розгляд спору, з урахуванням змісту наведених пояснень, за відсутності представника в судовому засіданні.
Прокурор скористався правом на подачу відповіді на відзив, відповідач – правом на подачу заперечень на відповідь на відзив.
Відповідач, додатково, в запереченнях на відповідь на відзив зазначив, що не є належним, оскільки спірна ділянка набута ним у власність виключно за рахунок дій ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, який був замовником технічної документації з землеустрою, зокрема, щодо спірної ділянки, з віднесенням її до земель сільськогосподарського призначення. Поставив під сумнів наявність у прокурора підстав для звернення до суду з цим позовом. Просив застосувати правові наслідки спливу позовної давності до заявлених прокурором вимог.
Прокурор, на стадії підготовчого провадження, просив разом з письмовими поясненнями залучити до справи матеріали робіт, виготовлені інженером-землевпорядником Бойком Д.О. ПП «Елітзем» (кваліфікаційний сертифікат № 001323, виданий 03.01.2023 Держземресурсів України) по дослідженню з визначення поворотних точок меж земельної ділянки лісового фонду, у межах якої знаходиться земельна ділянка за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029, і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної межі.
Відповідач, на стадії підготовчого провадження, просив долучити до матеріалів справи відповідь ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 03.04.2026 № 29-1694/2/1-26 (на запит адвоката), з якої вбачається, що за відомостями з ДЗК, земельна ділянка за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029 не має перетину з іншими ділянками. Згідно з матеріалами інвентаризації земель (1991 року) та роздержавлення земель колективної власності КПС «Перемога» (1995 року) вказана ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення. ГУ Держеокадастр у Чернігівській області повідомив, що в ДЗК відсутні відомості про земельні ділянки (площею 389,3649 га), що за актом серії ЯЯ № 370602 від 03.02.2006 перебувають в постійному користування ДП «Чернігіврайагролісгосп».
Додатково, відповідач повідомив, що ним скеровані адвокатські запити до Секретаріату Кабінету Міністрів України та Чернігівської обласної (військової) адміністрації з метою отримання відомостей про погодження розпорядження КМУ від 13.05.2020 № 564-р "Про затвердження перспективного плану формування територіальних громад Чернігівської області".
Суд, у порядку частини 3 статті 177 ГПК України, за власною ініціативою, продовжив строки підготовчого провадження на 30 календарних днів (протокол судового засідання 06.04.2026).
Суд поновив прокурору та відповідачу строк для подачі додаткових доказів у справі, в обґрунтування правової позиції сторін по суті заявлених вимог, та залучив перелічені документи до матеріалів справи з метою надання їм оцінки при ухваленні судового рішення.
06.04.2026, суд, у порядку п. 3 частини 2 статті 185 ГПК України, закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 27.04.2026, про що позивач та третя особа повідомлені в порядку статей 120, 121 ГПК України, засобами електронного зв`язку в підсистемі Електронний суд.
27.04.2026, у судове засідання прибули: повноважні представники сторін та прокурор.
Відповідач до початку розгляду справи по суті, просив долучити до матеріалів справи відповідь Чернігівської обласної військової адміністрації, на адвокатський запит від 24.03.2026 № 02/24-03-26, щодо погодження проєкту розпорядження КМУ "Про затвердження перспективного плану формування територіальних громад Чернігівської області".
Суд за відсутності заперечень інших сторін, залучив подані відповідачем документи до матеріалів справи.
Суд розпочав розгляд справи по суті, заслухав повноважних представників сторін та прокурора, розглянув подані документи і матеріали, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, та

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до статті 6 ЛК України (в редакції чинній станом на 27.03.2001) всі ліси в Україні є власністю держави. Від імені держави лісами розпоряджається Верховна Рада України, яка делегує відповідним Радам народних депутатів свої повноваження щодо розпорядження лісами, визначеними цим Кодексом та іншими актами законодавства. Ради народних депутатів у межах своєї компетенції надають земельні ділянки лісового фонду в постійне користування або вилучають їх у порядку, визначеному Земельним (561- XII) та цим кодексами.
За частиною 1 статті 4 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-XII (далі – ЗК України, в редакції чинній станом на 27.03.2001) у державній власності перебувають усі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність. Суб`єктами права державної власності на землю виступають, зокрема, обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів – на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають у загальнодержавній власності.
За п. 1 частини 1 статті 12 та п. 1 частини 1 статті 13 ЛК України (в редакціях чинних станом на 27.03.2001) до відання обласних Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить, зокрема, надання земельних ділянок у користування в порядку, установленому статтею 19 цього Кодексу, за частиною 4 якої, обласні Ради народних депутатів повноважні надавати в користування земельні ділянки із земель усіх категорій за межами населених пунктів для будівництва шляхів, ліній електропередачі та зв`язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів та інших лінійних споруд; та в усіх інших випадках, крім передбачених частинами 1 – 3 і 5 цієї статті.
До відання обласних Рад народних депутатів у галузі регулювання лісових відносин на їх території належить, зокрема, надання земельних ділянок лісового фонду за межами населених пунктів у постійне користування та припинення права користування ними.
За статтею 5 ЛК України до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.
Виходячи з приписів частин 1, 2 статті 9 ЛК України (в редакції чинній на момент прийняття Чернігівською обласною радою рішення від 27.03.2001) користування земельними ділянками лісового фонду може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земельні ділянки лісового фонду надаються спеціалізованим лісогосподарським підприємствам, іншим підприємствам, установам, організаціям, в яких створені спеціалізовані підрозділи (далі – постійні лісокористувачі), для ведення лісового господарства, а також для спеціального використання лісових ресурсів, потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За п. 21 частини 1 статті 43 Закону України “Про місцеве самоврядування” від 21.05.1997 № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.
За рішенням Чернігівської обласної ради (15 сесія 23 скликання) “Про надання в постійне користування земель лісового фонду” від 27.03.2001, відповідно до Указу Президента України від 03.12.1999 № 1529/99, дочірньому агролісогосподарському спеціалізованому підприємству “Чернігіврайагролісгосп” (третя особа) надані в постійне користування для ведення лісового господарства земельні ділянки лісового фонду, що були в користуванні колективних сільськогосподарських підприємств, які припинили своє існування в процесі реформування і належать до земель запасу на території Чернігівського району, загальною площею 22138,2 га.
Дане рішення, прийняте Чернігівською обласною радою в межах своїх повноважень, є чинним.
Чернігівське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство “Чернігіврайагролісгосп” створене на підставі наказу Обласного комунального спеціалізованого агролісогосподарського підприємства “Чернігівоблагроліс” від 27.12.2000 № 2, зареєстроване 17.01.2001 за розпорядженням Чернігівської районної державної адміністрації № 18, на базі відокремленої частини майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, входить до сфери Управління комунального майна Чернігівської області.
Третя особа є лісокористувачем за рішенням Чернігівської обласної ради від 27.03.2001, основним видом діяльності якого є спеціалізоване ведення лісового господарства. Засновником Підприємства є комунальне підприємство “Чернігівоблагроліс” Чернігівської обласної ради (код ЄДРПОУ 05389161).
Третій особі, 03.02.2006, на підставі розпорядження Чернігівської РДА від 01.11.2005 № 530, видано державний акт на право користування землею серії ЯЯ № 370602, за яким для ведення лісового господарства в постійне користування Підприємству надано 389,3649 га на території Смолинської сільської ради Чернігівського району. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 030683900001.
Згідно з п. 2 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про державний земельний кадастр” від 07.07.2011 № 3613-VI земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).
Відповідно до п. 5 розділу VIII Прикінцевих положень ЛК України, до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 01.01.2027, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування, до набрання чинності ЗК України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.
Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами.
Відповідно до Проєкту організації та розвитку лісового господарства, що виготовлений Київською лісовпорядною експедицією ВО “Укрдержліспроект” у 2017 році, в постійному користуванні третьої особи, на території Гончарівської селищної ради (колишньої Смолинської сільської ради), знаходиться лісовий квартал 156 (виділ 7), на частину площі якого повністю накладається земельна ділянка за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029 (спірна).
На замовлення ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, з метою формування земельних ділянок та їх реєстрації в Державному земельному кадастрі, землевпорядником, Київською обласною філією ДП «Центр державного земельного кадастру», складена технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів) на території Гончарівської селищної ради ОТГ Чернігівського району Чернігівської області, з урахуванням Перспективного плану формування територій Чернігівської області, затвердженого КМУ від 12.08.2015 № 899 (в редакції розпорядження КМУ від 01.02.2017 № 57-р, зі змінами, внесеними згідно з розпорядженням КМУ № 555-р від 09.08.2017), що затверджена за наказом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 17.08.2018 № 25-6476/14-18-сг.
За результатами виконаних робіт, 14.08.2018, у Державному земельному кадастрі, зареєстрована земельна ділянка сільськогосподарського призначення за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029, площею 16,9207 га (за кодом 16.00., землі запасу), про що до матеріалів справи надано витяг з поземельної книги щодо цієї ділянки.
За даними Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО “Укрдержліспроект” (філії Київська лісовпорядна експедиція), лист від 18.09.2025 № 02/1292-25 (на запит прокурора від 03.09.2025 № 15/1-602вих-25), відповідно до матеріалів базового лісовпорядкування 2016 року, межами таксаційних виділів, планово-картографічної інформації у векторному форматі DMF у системі плоских координат СК-63 в електронному вигляді з відображеними кварталами: земельна ділянка за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029 повністю накладається на межі лісового кварталу 156 ДП “Чернігіврайагролісгосп” (доданий фрагмент накладки на ортофотоплан межі кварталу 156 ДП “Чернігіврайагролісгосп”).
За наказом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.09.2018 № 25-7561/14-18-сг, передано із державної власності Гончарівській селищній раді Чернігівського району Чернігівської області у комунальну власність Гончарівської селищної ОТГ земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 1521,9264 га, розташовані за межами населених пунктів, на території Гончарівської селищної ОТГ Чернігівського району Чернігівської області, зокрема, земельну ділянку за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029, площею 16,9207 га, землі запасу (16.00.) (порядковий номер 49 згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної в комунальну власність).
16.07.2019, до поземельної книги, відкритої 14.08.2018, щодо земельної ділянки площею 16,9207 га, за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029, внесено запис № 003 щодо права власності на цю ділянку, зареєстроване, 11.07.2019, за відповідачем, Гончарівською селищною радою (код ЄДРПОУ 03081565), про що до матеріалів справи додано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (від 27.01.2026 за № 461881012); документи, подані відповідачем при реєстрації речового права: рішення Гончарівської селищної ради від 11.01.2019; наказ ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.09.2018 № 25-7561/14-18-сг, разом з актом приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної в комунальну власність від 27.09.2018 б/н.
Приватне підприємство «Елітзем», яке діє на підставі ліцензії Держземагентства України на проведення робіт із землеустрою (АД № 076186 від 12.10.2012) та кваліфікаційного свідоцтва землевпорядника (№ 001323, 001322 від 03.01.2013), на підставі договору від 20.03.2026 № 7-26, на замовлення обласної прокуратури, виконавши роботи по виготовленню графічних відомостей з позначенням межі та площі земельної ділянки за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029, відносно земель лісогосподарського призначення, що за державним актом перебувають у постійному користування ДП «Чернігіврайагролісгосп», встановило: земельна ділянка за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029 повністю накладається на межі 156 кварталу ДП «Чернігіврайагролісгосп». Виготовлено схему накладення та каталог координат окружної межі земельної ділянки лісового фонду ДП «Чернігіврайагролісгосп», що знаходиться в межах земельної ділянки за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029 (площа 16,9207 га).
Прокурором, в інтересах держави, скерований до суду віндикаційний позов про витребування на користь належного власника, Чернігівської обласної ради, земельної ділянки за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029, площею 16,9207 га, що сформована за рахунок земель лісового фонду постійного лісокористувача, ДП “Чернігіврайагролісгосп”, (лісовий квартал 156, виділ 7).
Підстави представництва прокурором інтересів держави в особі Чернігівської обласної ради.
Підстави представництва інтересів держави в особі Чернігівської обласної ради, прокурор обґрунтовує неналежним виконанням обласною радою повноважень щодо захисту речових прав ТГ сіл, селищ, міст області щодо земельної ділянки лісового фонду (лісовий квартал 156 ДАСП “Чернігіврайагролісгосп”), наданої в постійне користування лісокористувача за рішенням облради від 27.03.2001, порушених за фактом накладення на її частину іншої ділянки за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029 (спільна площа накладення 16,9207 га), що на праві комунальної власності, 11.07.2019, зареєстрована за Гончарівською селищною радою, що створює перешкоди державі в особі Чернігівської обласної ради в розпорядженні цією ділянкою.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 ГПК України.
Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення її інтересів, якщо їх захист не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Положення частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», якою обґрунтоване звернення прокурора з цим позовом до суду, як на момент подачі цього позову до суду так і на момент ухвалення судового рішення в справі, чинні.
Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. 
Виходячи зі змісту наведеної норми, прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звернувся до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. 
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. 
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. 
За частинами 4, 7 статті 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. 
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. 
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи така відповідь взагалі не отримана, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. 
Частина 4 статті 23 Закону України “Про прокуратуру” передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва. Такі правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.
Чернігівська обласна рада була обізнана з фактом порушення речового права (права власності ТГ сіл, селищ, міст області на земельну ділянку лісового фонду, надану в постійне користування лісокористувача за рішенням облради від 27.03.2001), про що свідчить зміст листа Чернігівської обласної ради від 05.01.2026 № 01-05/2 (на запит прокурора від 26.12.2025 № 15/1-844вих25), проте повідомила про відсутність наміру самостійно вживати заходи на відновлення порушених прав через обмежене фінансування та не заперечує проти представництва її інтересів органами прокуратури.
У порядку частини 4 статті 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор, попередньо, до звернення до суду, повідомив позивача про намір подати позов в інтересах держави в особі Чернігівської обласної ради до Гончарівської селищної ради про витребування земельної ділянки за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029.
З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що прокурор правильно визначив суб`єктний склад сторін, підставою реалізації представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка позивача, який представляє інтереси ТГ сіл, селищ, міст області (власника земельної ділянки лісового фонду), який не вчинив належних дій щодо захисту порушених прав ТГ.
Щодо протиправного вибуття спірної земельної ділянки з власності територіальної громади сіл, селищ, міст Чернігівської області.
Суд установив, що на підставі рішення Чернігівської обласної ради (15 сесія 23 скликання) від 27.03.2001, прийнятого в межах повноважень Ради, ДП “Чернігіврайагролісгосп” (лісокористувач, засновником якого є комунальне підприємство “Чернігівоблагроліс” Чернігівської обласної ради) надані в постійне користування для ведення лісового господарства землі лісового фонду загальною площею 22138,2 га, до складу яких увійшла спірна земельна ділянка (територія колишньої Смолинської сільської ради Чернігівського району, лісовий квартал 156, виділ 7).
ДП “Чернігіврайагролісгосп” виданий державний акт на право користування землею серії ЯЯ № 370602, за яким, для ведення лісового господарства, лісокористувачу в постійне користування надано 389,3649 га згідно з планом землекористування.
Відповідно до п. 3 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності” від 06.09.2012 № 5245-VІ, з дня набрання чинності цим Законом (з 01.01.2013), землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються земельні ділянки:
а) на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;
які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;
б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" п. 4 цього розділу.
Пунктом 7 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 5245-VІ визначено, що з дня набрання чинності цим Законом (з 01.01.2013) землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. 
Виходячи з положень Закону № 5245-VІ, починаючи з 01.01.2013, спірна земельна ділянка лісогосподарського призначення знаходилась у власності територіальної громади, сіл, селищ і міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради та перебувала в постійному користуванні ДП “Чернігіврайагролісгосп”.
Суд вважає за необхідне зазначити, що суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. 
Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. 
Право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності Законом України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” від 01.07.2004 № 1952-IV, визнаються державою.
Відповідно до п. 5 розділу VIII Прикінцевих положень ЛК України до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 01.01.2027, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності ЗК України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.
Згідно з Проєктом організації та розвитку лісового господарства (виготовлений Київською лісовпорядною експедицією ВО “Укрдержліспроект” у 2017 році), в користуванні ДП “Чернігіврайагролісгосп” на території колишньої Смолинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області перебувають земельні ділянки в межах лісового кварталу 156. 
Згідно з розпорядженням КМУ від 12.06.2020 № 730-р “Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Чернігівської області” Смолинська сільська рада увійшла до складу територіальної громади Гончарівської селищної ради Чернігівського району.
Матеріалами справи підтверджено протиправне вибуття з власності Чернігівської обласної ради земель лісового фонду (в межах кварталу 156 на території колишньої Смолинської сільської ради Чернігівського району), що знаходяться на праві постійного користування в ДП “Чернігіврайагролісгосп” на підставі рішення Облради від 27.03.2001, за рахунок накладення іншої земельної ділянки за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029, право власності щодо якої, 11.07.2019, зареєстровано за Гончарівською селищною радою.
Факт накладання земельної ділянки за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029, на землі лісового фонду, які перебувають у постійному користуванні ДП “Чернігіврайагролісгосп”, лісовий квартал 156 на території колишньої Смолинської сільської ради Чернігівського району, підтверджено землевпорядною організацією ПП «Елітзем», якою шляхом зіставлення матеріалів, наданих ВО «Укрдержліспроект» щодо межі лісового фонду кварталу 156 ДАСП «Чернігіврайагролісгосп» та даних ДЗК по ділянці за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029, площею 16,9207 га, встановлено: вказана ділянка повністю накладається на межі кварталу 156 ДАСП «Чернігіврайагролісгосп»; землевпорядником виготовлено схему та каталог координат окружної межі земельної ділянки лісового фонду ДП «Чернігіврайагролісгосп», яка знаходиться в межах земельної ділянки за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029 (площа накладення 16,9207 га).
Наведене спростовує доводи відповідача щодо правомірності формування та передачі йому ГУ Держгеокадастром у Чернігівській області в комунальну власність земельної ділянки за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029, площею 16,9207 га як земель сільськогосподарського призначення (за кодом 16, землі запасу).
Щодо обраного прокурором способу захисту.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК України).
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права (1); визнання правочину недійсним (2); припинення дії, яка порушує право (3); відновлення становища, яке існувало до порушення (4); примусове виконання обов`язку в натурі (5); зміна правовідношення (6); припинення правовідношення (7); відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (8); відшкодування моральної (немайнової) шкоди (9); визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (10). 
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом установленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до частини 2 та пункту “б” частини 3 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, крім іншого, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Згідно з усталеною позицією Великої Палати Верховного Суду застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).
Таким чином, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.
Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Віндикаційний позов є позовом речовим і як такий належить до речових способів захисту права власності. Його зміст полягає в вимозі неволодіючого власника до володіючого невласника про повернення речі в натурі. При цьому, відповідно до статті 396 ЦК України, за допомогою віндикаційного позову може захищатися володіння також і носія іншого речового права (титульного володільця), а не тільки права власності. Безпосередня мета віндикації полягає у відновленні володіння власника (титульного володільця), що, в свою чергу, забезпечує можливість використання ним усього комплексу правомочностей, що складають належне йому речове право (п. 141 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2024 у справі № 910/2592/19).
Тобто предметом віндикаційного позову є вимога неволодіючого власника до особи, яка незаконно фактично володіє майном, про його повернення (витребування) з чужого незаконного володіння. 
Володіння як фактичний стан слід відрізняти від права володіння. Зокрема, права володіння, користування та розпоряджання майном належать власнику майна (частина 1 статті 317 ЦК України), незалежно від того, є він фактичним володільцем чи ні. Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Натомість така інша особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем такого майна, але не набуває права володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні. Володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння, якщо воно існує, неправомірним (незаконним) бути не може.
У випадку незаконного, без відповідної правової підстави, заволодіння такою особою нерухомим майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі – власникові. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності.
Усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду, коли позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, а отже, належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідними для ефективного відновлення порушеного права (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц, від 22.01.2025 у справі № 446/478/19).
Так само не є ефективним способом захисту речового права на спірну ділянку оскарження наказу ГУ Держкадастру Чернігівської області від 27.09.2018 № 25-7561/14-18-сг, що є актом індивідуальної дії, який вже реалізований.
Підсумовуючи, слід зазначити, що коли право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи (стягнення з неї) нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову щодо такого майна, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння, є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому Реєстрі за кінцевим набувачем, який є відповідачем (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 98, 123), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 115, 116), від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146)).
З урахуванням наведеного, за висновком суду, належним способом захисту речового права позивача в даному випадку є віндикаційний позов про витребування земельної ділянки з володіння відповідача, що відповідає сталій практиці Верховного Суду в аналогічних спорах, а тому заперечення відповідача в частині неналежного суб`єктного складу та невірно обраного прокурором способу захисту, судом відхилені.
Суд також дійшов висновку, що на момент реєстрації права власності Гончарівська селищна рада не знала і не могла знати про статус спірної земельної ділянки, оскільки на момент вчинення реєстраційних дій (11.07.2019) ані ДЗК, ані Державний реєстр речових прав не містив будь-яких відомостей щодо права постійного користування ДП “Чернігіврайагролісгосп” відносно спірної земельної ділянки, відтак, суд установив, що відповідач є добросовісним набувачем.
Частиною 4 статті 388 ЦК України встановлено, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках.
У даному випадку, суд не вирішує питання компенсації за витребуване майно в добросовісного набувача, передбачені частиною 5 статті 390 ЦК України, оскільки відповідач набув спірне майно безоплатно. 
Позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Щодо застосування строків позовної давності.
Відповідач письмово клопотав застосувати наслідки спливу позовної давності щодо вимог про витребування спірної ділянки. Вважає, що перебіг строків позовної давності починається з 27.09.2018, тобто з моменту прийняття ГУ Держгеокадастром у Чернігівській області наказу від 27.09.2018 № 25-7561/14-18-сг та підписання сторонами акту приймання-передачі із державної в комунальну власність Гончарівської селищної ради земельної ділянки за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029, площею 16,9207 га.
За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).
Відповідно до частин 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи, тобто суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. В разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною в справі, суд відмовляє в позові в зв`язку зі спливом позовної давності – за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 зазначила про те, що: "якщо в передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах (близький за змістом висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 12.04.2017 у справі № 6-1852цс16 і Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц та в справі № 469/1203/15-ц). Однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого поданий позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог".
У постанові від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19 Велика Палата Верховного Суду констатувала таке: "у разі якщо держава вступає в цивільні (господарські) правовідносини, вона має цивільну правоздатність на рівні з іншими учасниками цивільних правовідносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, зокрема, в цивільних (господарських) відносинах розглядається як поведінка держави в цих відносинах. Тому в відносинах, в які вступає держава (зокрема, цивільних, господарських), органи, через які діє держава, не мають власних прав і обов`язків, але наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу в відповідних відносинах (пункти 6.21., 6.22. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11; пункти 4.19., 4.20. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 915/478/18).
Крім того, Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що і в судовому процесі, зокрема в цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями в спірних правовідносинах (п. 35 постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18). Такий же висновок справедливий щодо господарського процесу.
Законодавство передбачає два випадки представництва прокурором у суді законних інтересів держави в разі їх порушення або загрози порушення: захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; відсутній орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту інтересів держави.
Водночас в обох цих випадках прокурор здійснює представництво держави, яка і є фактичною стороною в справі.
У даній справі прокурор пред`явив вимоги про витребування земельної ділянки лісового фонду, подавши позов в інтересах територіальної громади міст, сіл, селищ Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради (як власника такої ділянки). 
Державна реєстрація права власності на спірний об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер в ДРРП: 1871847574255) за відповідачем проведена 11.07.2019 (номер відомостей про речове право: 32386984), а тому саме з цієї дати слід обраховувати строки позовної давності відносно вимоги про витребування земельної ділянки на користь обласної ради, оскільки починаючи з 11.07.2019 спірний об`єкт вибув з її власності та саме з цієї дати Рада могла довідатись про порушення її речових прав.
Власність зобов`язує (частина 4 статті 319 ЦК України), тобто ТГ в особі обласної Рада, як власник спірної ділянки, мала бути обізнана про обсяг своїх речових прав.
Судом також враховано, що виходячи з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Наведене узгоджується зі змістом п. 7 Прикінцевих положень ГК України.
Відповідно до постанови КМУ “Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2” № 211 від 11.03.2020 (зі змінами та доповненнями), а також постановою КМУ “Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” (зі змінами та доповненнями) № 1236 від 09.12.2020, в Україні встановлений карантин з 12.03.2020.
Постановою КМУ № 651 від 27.06.2023, на всій території України відмінений карантин з 24 год. 00 хв. 30.06.2023, установлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
За Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 на усій території України введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово був продовжений та, який триває і на момент ухвалення судового рішення в справі.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України доповнила розділ “Прикінцеві та перехідні положення” ЦК України п. 19, за яким, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 – 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Законом України “Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини” п. 19 “Прикінцеві та перехідні положення” ЦК України викладений в наступній редакції: “У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану”.
04.09.2025, набув чинності Закон України «Про внесення змін до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 № 4434-IX, відповідно починаючи з 04.09.2025 відновлено перебіг строків, визначених статтями 257 – 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України.
З наведених норм закону вбачається, що загальний строк позовної давності, який обліковується з 11.07.2019, продовжений на час дії карантину (в період з 12.03.2020 по 30.06.2023) та відповідно продовжений, а потім зупинений, на строк дії правового режиму воєнного стану (починаючи з 24.02.2022 по 03.09.2025), та на момент звернення прокурора з цим позовом до суду (04.02.2026), не сплинув.
Судом також враховано, що в силу частини 4 статті 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках.
Щодо розподілу судових витрат.
При ухваленні рішення в справі, суд, зокрема, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, до яких належать витрати пов`язані з залученням спеціалістів та судовий збір.
За частинами 1, 4 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі часткового задоволення – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (частини 4, 5 статті 127 ГПК України).
Матеріалами справи підтверджуються витрати обласної прокуратури по сплаті судового збору за розгляд цього спору в суді першої інстанції на суму 2662,40 грн (платіжна інструкція від 03.02.2026 № 188) та витрат в сумі 5000,00 грн (платіжна інструкція від 23.03.2026 № 714) на залучення спеціаліста землевпорядної організації ПП «Елітзем», інженера-землевпорядника Бойка Д.О. (кваліфікований сертифікат № 001323, виданий Державним агентством земельних ресурсів України 03.01.2013), з метою доведення факту накладення земельної ділянки за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029 на землі лісового фонду, надані в постійне користування ДП «Чернігіврайагролісгосп» та встановлення спільної площі накладення обох ділянок, про що свідчать долучені докази: договір від 20.03.2026 № 7-26, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 23.03.2026 № 7-26 та платіжна інструкція від 23.03.2026 № 714. 
За висновком суду, витрати з залучення спеціаліста на суму 5000,00 грн, пов`язані виключно з предметом дослідження цієї справи, зокрема, підтвердженням накладення земельної ділянки за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029 на землі лісогосподарського призначення, надані в постійне користування ДП «Чернігіврайагролісгосп» за актом від 03.02.2006 серії ЯЯ № 370602, з визначення площі та меж перетину цих ділянок.
Прокурор у судовому засіданні 27.04.2026 просив відшкодувати судові витрати за рахунок відповідача.
Враховуючи, що позов прокурора підлягає задоволенню, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн та витрати по залученню спеціаліста в сумі 5000,00 грн, за висновокм суду, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.
Керуючись статтями 13, 14, 42, 46, 50, 53, 55, 73 – 80, 86, 126, 129, 202, 233, 236 – 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд
УХВАЛИВ:

1. Задовольнити повністю позов Чернігівської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02910114) в інтересах держави в особі Чернігівської обласної ради (код ЄДРПОУ 25618741) до відповідача - Гончарівської селищної ради (код ЄДРПОУ 03081565), за участю третьої особи Чернігівського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства “Чернігіврайагролісгосп” (код ЄДРПОУ 05389161) про витребування земельної ділянки лісового фонду.
2. Витребувати з незаконного володіння Гончарівської селищної ради (код ЄДРПОУ 03081565) у комунальну власність на користь територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради (код ЄДРПОУ 25618741) земельну ділянку площею 16,9207 га, за кадастровим номером 7425588500:09:000:3029, що розташована на території Гончарівської селищної ради.
3. Стягнути з Гончарівської селищної ради (код ЄДРПОУ 03081565; вул. Танкістів, 11, селище Гончарівське, Чернігівський район, Чернігівська область, 15558) на користь Чернігівської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02910114; рахунок UA248201720343140001000006008, банк – Державна казначейська служба України м. Київ, одержувач – Чернігівська обласна прокуратура) судовий збір у сумі 2662,40 грн та витрати по залученню спеціаліста в сумі 5000,00 грн.
4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 ГПК України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 ГПК України.

Повне судове рішення складене та підписане 01.05.2026.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://cn.arbitr.gov.ua/sud5028/.

Суддя А.В. Романенко