ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 904/3057/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Картере В.І.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.02.2026
та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2025
у справі № 904/3057/22
за позовом Приватного акціонерного товариства "Свеський насосний завод" 
до  Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення 6 414 957 грн 60 коп.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Свеський насосний завод" (далі - ПрАТ "Свеський насосний завод") звернулось до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця") з позовом про стягнення 6 414 957,60 грн, з яких: 5 581 800,00 грн - основний борг, 2746,55 грн - відсотки річних, 830 411,05 грн - інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2023 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь ПрАТ "Свеський насосний завод" суму боргу в розмірі 5 581 800,00 грн, 0,1% річних в розмірі 2722,07 грн, інфляційні втрати в розмірі 830 411,00 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 83 767,83 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2023 заяву ПрАТ "Свеський насосний завод" задоволено частково, стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь ПрАТ "Свеський насосний завод" витрати на правничу допомогу в розмірі 11 000,00 грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.06.2023 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2023 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2023 у справі № 904/3057/22 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2023, додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.06.2023, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2024 позов задоволено частково. Стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь ПрАТ "Свеський насосний завод" 6 523 156,40 грн, а саме: 6 414 933,12 грн, з яких: 5 581 800,00 грн - основний борг, 2722,07 грн - відсотки річних, 830 411,05 грн - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 96 223,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 999,88 грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.11.2024 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2024 скасовано, Прийнято нове рішення. В задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі. В задоволенні заяви ПрАТ "Свеський насосний завод" про прийняття додаткового рішення про стягнення з АТ "Українська залізниця" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000, 00 грн відмовлено. Стягнуто з ПрАТ "Свеський насосний завод" на користь АТ "Українська залізниця" судові витрати за подання апеляційних скарг у розмірі 288 671,98 грн та судові витрати за подання касаційної скарги у розмірі 192 447,99 грн.

20.12.2024 на виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 19.11.2024 було видано наказ.

Постановою Верховного Суду від 19.02.2025 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.11.2024 скасовано, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2024 залишено в силі. Стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь ПрАТ "Свеський насосний завод" 192 447,99 грн судового збору за подання касаційної скарги.

ТОВ "Глобал Опт Трейд" подало до Господарського суду Дніпропетровської області заяву, у якій просило замінити стягувача - ПрАТ "Свеський насосний завод" на його правонаступника ТОВ "Глобал Опт Трейд" у виконавчих документах.

Заява мотивована тим, що виконавчі документи - накази Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2025 про примусове виконання, які видані на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2024 та постанови Верховного Суду від 19.02.2025, про примусове виконання перебувають у заявника, оскільки були передані заявнику ліквідатором кредитора. 

Згідно з протоколом про результати аукціону №BRЕ001-UA-20250915-49162 від 06.10.2025 ТОВ "Глобал Опт Трейд", стало переможцем аукціону та набуло майнові права (права вимоги) дебіторської заборгованості за господарськими договорами, що належить ПрАТ "Свеський насосний завод", у тому числі за договором №ПР/НХ-21564/НЮ від 26.10.2021, який укладений між ПрАТ "Свеський насосний завод" та АТ "Українська залізниця" у розмірі 6 715 604 грн 39 коп., що відповідає сумам, які зазначені у виконавчих документах, виданих Господарським судом Дніпропетровської області. Згідно з протоколом про проведення аукціону лот повністю оплачений, що підтверджує акт про придбання майна на аукціоні від 03.11.2025.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 12.11.2025 у справі №904/3057/22 частково задовольнив заяву ТОВ "Глобал Опт Трейд" про заміну стягувача. Замінив стягувача - ПрАТ "Свеський насосний завод" його правонаступником ТОВ "Глобал Опт Трейд" у наказі Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2025 у справі №904/3057/22 про стягнення з АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" на користь ПрАТ "Свеський насосний завод" 6 414 933,12 грн, з яких: 5 581 800 грн - основний борг, 2 722,07 грн - відсотки річних, 830 411,05 грн - інфляційні втрати. У іншій частині заяви ТОВ "Глобал Опт Трейд" про заміну стягувача відмовив.

Суд першої інстанції, проаналізувавши надані заявником документи (Протокол аукціону №BRE001-UA-20250915-49162 від 06.10.2025 та Акт про придбання майна на аукціоні від 03.11.2025) встановив, що внаслідок придбання ТОВ «Глобал Опт Трейд» дебіторської заборгованості на аукціоні № BRE001-UA-20250915-49162, до останнього перейшло право вимоги дебіторської заборгованості ПрАТ «Свеський Насосний Завод» за договором № ПР/НХ-21564/НЮ від 26.10.2021 в розмірі 6414933,12 грн, яка складається із заборгованості, стягнутої рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2024 по справі №904/3057/22, з яких: 5 581 800,00 грн - основний борг, 2722,07 грн - відсотки річних, 830 411,05 грн - інфляційні втрати. Вказані обставини є належною правовою підставою для заміни стягувача у виконавчому документі, що безпосередньо випливає з договірних зобов`язань.

Відмовляючи в заміні стягувача щодо сум судового збору, витрат на професійну правничу допомогу, судового збору за подання касаційної скарги, суд першої інстанції ґрунтувався на позиції, що ці вимоги виникли виключно на підставі судового рішення, а не з договору, не є цивільним чи господарським зобов`язанням у сенсі статті 512 Цивільного кодексу України, отже не можуть бути предметом відступлення і, як наслідок, правонаступництва.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

АТ "Українська залізниця", ТОВ "Глобал Опт Трейд", Чупрун Євген Вікторович (арбітражний керуючий ПрАТ "Свеський насосний завод") звернулися до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2025.

Центральний апеляційний господарський суд постановою від 04.02.2026 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2025 у справі №904/3057/22 у частині відмови у задоволенні вимог про заміну стягувача скасував та ухвалив у цій частині нове рішення, яким задовольнив заяву ТОВ "Глобал Опт Трейд" та замінив стягувача - ПрАТ "Свеський насосний завод" його правонаступником - ТОВ "Глобал Опт Трейд" у наказі Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2025 про стягнення з АТ "Українська залізниця" витрат по сплаті судового збору у розмірі 96 223,40 грн, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 999,88 грн та у наказі Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2025 про стягнення 192 447,99 грн судового збору за подання касаційної скарги.

Погодившись з судом першої інстанції щодо задоволення заяви у цій частині, апеляційний суд визнав помилковим ухвалу суду щодо інших складових виконавчих документів, а саме щодо стягнення судового збору, витрат на професійну правничу допомогу.

Суд апеляційної інстанції, пославшись на положення частини першої статті 62 КУзПБ, статті 177, частини другої статті 190, статті 656 ЦК України зазначив, що суд першої інстанції, в цій частині, не врахував спеціального правового режиму процедури банкрутства. 

Вказавши на пріоритет спеціальних норм законодавства про банкрутство, апеляційний суд визнав правомірним перехід до ТОВ "Глобал Опт Трейд" права вимоги щодо стягнення судових витрат на підставі угоди купівлі-продажу активу (дебіторської заборгованості) на аукціоні банкрутства. 

Постанова мотивована тим, що судові витрати, які стягнуті за рішеннями суду на користь ПрАТ "Свеський насосний завод", були відображені у його бухгалтерському обліку саме як дебіторська заборгованість. Це означає, що з моменту набрання законної сили судовим рішенням ці кошти стали майновим активом боржника, його безумовним майновим правом. Цей факт є ключовим для підтвердження того, що судові витрати утворюють частину активу (дебіторської заборгованості), що був реалізований на аукціоні, та достатньою підставою для заміни стягувача у виконавчому документі відповідно до частини 5 статті 334 ГПК України.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

АТ "Українська залізниця" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2025 у справі №904/3057/22 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.02.2026 у справі №904/3057/22 і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ "Глобал Опт Трейд" від 03.11.2025 про заміну сторони (стягувача) у виконавчих документах у справі №904/3057/22.

В обґрунтування своїх касаційних вимог посилається на пункт 2 частини другої статті 287 ГПК України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень, вказуючи на:
- неправильне застосування положень статей 509, 512 ЦК України, за якими не можна вважати зобов`язанням суми судових витрат, визначених рішенням суду, і сплата судових витрат не може бути предметом відступлення за договором, відтак кредитор у такому зобов`язанні не може бути замінений;
- неповне дослідження доказів у справі, чи входила заборгованість в частині стягнення суми судових витрат по справі № 904/3057/22, стягнена відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2024 у справі №904/3057/22 та постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.02.2025 у справі № 904/3057/22 до складу зобов`язання за договором № ПР/НХ-21564/НЮ від 26.10.2021 та, відповідно, можливості переходу такої заборгованості до заявника на підставі акту про придбання майна на аукціоні від 03.11.2025;
- ігнорування положень частини другої статті 14 ЦК України, відповідно до якої боржник не може бути примушений (в тому числі і в судовому порядку) до виконання відсутнього обов`язку;
- неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 29.10.2019 у справі № 913/945/16 щодо застосування норм статей 509, 512 ЦК України про те, що заміна кредитора у зобов`язанні, як і саме зобов`язання, є інститутом цивільного права, а відносини, пов`язані з виконанням судового рішення, в тому числі, щодо стягнення/відшкодування судового збору та інших судових витрат, характеру цивільно-правових не мають. Зокрема сплата суми судових витрат, визначених рішенням суду, не є зобов`язанням у розумінні положень статті 509 ЦК України, і сплата судових витрат не може бути предметом відступлення за договором;
- порушення статей 52, 334 ГПК України у частині протиправного включення до складу прав вимоги суми витрат зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу, які не можуть бути предметом відступлення права вимоги і щодо яких не допускається правонаступництво у такий спосіб;
- порушення норм пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України та частини третьої статті 7 КУзПБ стосовно не передання відповідних матеріалів справи до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа № 920/102/24, для розгляду заяви про заміну сторони у межах справи про банкрутство.

Доводи інших учасників справи

ПрАТ "Свеський насосний завод" у відзиві не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає постанову апеляційного суду від 04.02.2026 законною, обґрунтованою та такою, що ухвалена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зауважує, що доводи касаційної скарги зводяться до намагання уникнути сплати підтвердженої судовими рішеннями заборгованості, без урахування імперативних приписів спеціального закону - КУзПБ, вказуючи, що права боржника фактом заміни стягувача жодним чином не порушуються, адже сума його боргу не змінюється.

ТОВ "Глобал Опт Трейд" подало відзив на касаційну скаргу, в якому не погоджується з доводами скаржника, вважає їх помилковими, безпідставними, необґрунтованими, і такими, що не спростовують доводів оскаржуваних рішень, які ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

Відповідно до положень статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Виконання судових рішень - завершальна стадія судового процесу, яка має своїм призначенням впровадження в життя судового рішення. Тобто під час виконання судового рішення принцип справедливості реалізовується на практиці. На органи державної виконавчої служби покладено обов`язки виконувати судові рішення.

Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана з попередніми частинами єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає в захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.

Розгляд процесуальних питань пов`язаних з виконанням судових рішень у господарських справах, є заключним етапом у процесі реалізації захисту господарських прав.

Виконання судових рішень у цивільних (господарських) справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція). 

Конституційний Суд України зазначав, що виконання судового рішення є невідокремним складником права кожного на судовий захист і охоплює визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року у справі № 18-рп/2012).

Одним з елементів забезпечення прав учасників справи на стадії виконання судового рішення є встановлена статтею 334 ГПК України процедура заміни сторони виконавчого провадження. Наведеною статтею визначено, що у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша та друга статті 334 ГПК України). 

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина 5 статті 334 ГПК України).

Як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено в частині п`ятій статті 334 ГПК України.

У справі, що розглядається, суди встановили, що накази Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2025, що є виконавчими документами, не передавалися до органу примусового виконання. Вони залишалися у ПрАТ "Свеський насосний завод", а після проведення аукціону та складення відповідних актів про передачу майна, були фактично передані ТОВ "Глобал Опт Трейд". Отже, на момент подання заяви про заміну стягувача (03.11.2025) виконавче провадження за цими документами не було відкрито.

У такій ситуації, як вірно зазначили суди, правовою підставою для розгляду заяви ТОВ "Глобал Опт Трейд" є саме частина 5 статті 334 ГПК України, яка дозволяє заміну боржника або стягувача у виконавчому листі (наказі) саме до відкриття виконавчого провадження.

Суди першої та апеляційної інстанції, проаналізувавши надані заявником документи (протокол аукціону №BRE001-UA-20250915-49162 від 06.10.2025 та Акт про придбання майна на аукціоні від 03.11.2025), правильно дійшли висновку про наявність підстав щодо боргових зобов`язань, які безпосередньо випливають з договірних зобов`язань. 

Так, судами було встановлено, що предметом продажу на аукціоні у справі про банкрутство №920/102/24 була дебіторська заборгованість, що належала ПрАТ "Свеський насосний завод", у тому числі заборгованість за договором №ПР/НХ-21564/ НЮ від 26.10.2021, яка була стягнута на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2025 по справі №904/3057/22 про стягнення з АТ "Українська залізниця" 5 581 800,00 грн - основного боргу, 2722,07 грн - відсотків річних, 830 411,05 грн - інфляційних втрат. 

Ця заборгованість має договірне походження та є основним зобов`язанням боржника (АТ «Укрзалізниця»). Її включення до активів банкрута та подальша реалізація на відкритих торгах повністю відповідає вимогам Кодексу України з процедур банкрутства.

Перехід права вимоги за цим договором до ТОВ "Глобал Опт Трейд", як переможця аукціону, документально підтверджено. 

Відтак, суди правильно виснували, що перехід права вимоги на 5 581 800,00 грн - основного боргу, 2722,07 грн - відсотків річних, 830 411,05 грн - інфляційних втрат, відбувся на підставі угоди купівлі права вимоги, що є належною правовою підставою для заміни стягувача у виконавчому документі.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції пославшись на положення частини першої статті 62 Кодексу з процедур банкрутства, статті 177, частини другої статті 190, статті 656 Цивільного кодексу, правильно зазначив, що суд першої інстанції в частині заміни стягувача щодо судового збору на суму 96 223 грн 40 коп., витрат на професійну правничу допомогу на суму 11 999 грн 88 коп., судового збору за подання касаційної скарги на суму 192 447 грн 99 коп. не врахував спеціального правового режиму процедури банкрутства.

Відчуження майна банкрута, зокрема дебіторської заборгованості, на аукціоні регулюється спеціальним законодавством про банкрутство. Метою такої реалізації є не відступлення окремого права вимоги в його класичному розумінні, а продаж активу (майнового права) як об`єкта майнових прав банкрута для поповнення ліквідаційної маси. КУзПБ не робить жодного розрізнення між "договірними" та "судовими" складовими дебіторської заборгованості. Для ліквідатора важливою є її загальна балансова (облікова) вартість та можливість реалізації.

Апеляційний суд встановив, що, як зазначено у протоколі про проведення аукціону №BRE001-UA-20250915-49162, предметом договору купівлі-продажу була дебіторська заборгованість, яка обліковувалась на балансі банкрута, зокрема за договором №ПР/НХ-21564/НЮ від 26.10.2021, у загальній сумі 6715 604 грн 39 коп, яка складалася з 5 581 800 грн 00 коп. - основного боргу, 2722 грн 07 коп. - відсотків річних, 830 411,05 грн - інфляційних втрат, 96 223 грн 40 коп судового збору, 11 999 грн 88 коп витрат на професійну правничу допомогу у розмірі, та 192447 грн 99 коп. судового збору за подання касаційної скарги.

Судові витрати, які стягнуті за рішеннями суду на користь ПрАТ "Свеський насосний завод", були відображені у його бухгалтерському обліку саме як дебіторська заборгованість. Це означає, що з моменту набрання законної сили судовим рішенням ці кошти стали майновим активом боржника, його безумовним майновим правом.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", заміна сторони виконавчого провадження правонаступником здійснюється на підставі передачі прав та обов`язків, які випливають з виконавчого документа в цілому, а не його окремих арифметичних складових.

Накази Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2025 у справі №904/3057/22 видані на виконання єдиного судового рішення, яким встановлено грошове стягнення.
Розмежування єдиного наказу суду на частини, що підлягають і не підлягають правонаступництву, як вірно зазначив апеляційний господарський суд, призводить до практичної неможливості його виконання. 

Переможець аукціону, сплативши кошти до ліквідаційної маси банкрута, набув право власності на весь обсяг дебіторської заборгованості, виставленої на продаж. Позбавлення його права на стягнення частини цієї заборгованості є фактичним порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на мирне володіння майном), оскільки покупець мав законне очікування на набуття активу в повному обсязі, визначеному умовами аукціону.

З урахуванням наведеного колегія суддів підтримує висновок апеляційного господарського суду, що перехід до ТОВ "Глобал Опт Трейд" на підставі угоди купівлі-продажу активу - права вимоги дебіторської заборгованості, зокрема й щодо стягнення судових витрат, на аукціоні банкрутства є правомірним і становить достатню фактичну підставу для заміни стягувача у виконавчому документі відповідно до частини 5 статті 334 ГПК України. 

Аргументи скаржника про неправильне застосування апеляційним судом статей 509, 512 ЦК України колегія суддів вважає помилковими, зробленими без урахування особливостей правового режиму банкрутства.

Відповідно до частини першої статті 62 КУзПБ усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, обов`язково включаються до складу ліквідаційної маси.

Заборгованість АТ "Укрзалізниця" перед ПрАТ "Свеський насосний завод" (в тому числі судові витрати та витрати на правничу допомогу) підтверджена судовими рішеннями, зафіксована у бухгалтерському обліку банкрута як дебіторська заборгованість. З моменту набрання судовими рішеннями законної сили, право на отримання коштів (в тому числі судових витрат та витрат на правничу допомогу) трансформувалося у майновий актив (безумовне майнове право). Отже, продаж на аукціоні дебіторської заборгованості, що включає й присуджені судом витрати, є правомірним та відповідає вимогам КУзПБ.

Щодо принципу «nemo plus iuris», на який посилається скаржник, то суд апеляційної інстанції правильно виснував, що даний принцип у контексті банкрутства отримує інше наповнення. Так, правопопередник (ПрАТ "Свеський насосний завод") володів саме правом вимоги до боржника у конкретному обсязі, який зафіксований у судовому рішенні, що набрало законної сили. Це майнове право, як єдиний та нероздільний актив, було включено до ліквідаційної маси банкрута та продане на аукціоні. Правонаступник (ТОВ "Глобал Опт Трейд") набував саме це право у тому обсязі, у якому воно існувало на час продажу. 

Посилання скаржника на правові позиції Верховного Суду, викладені у справах №913/54/16 та № 913/945/16, колегія суддів відхиляє, оскільки вони стосуються виключно добровільної уступки права вимоги (цесії) у звичайних цивільних правовідносинах, де волевиявлення сторін обмежене природою зобов`язання. Тому висновки Верховного Суду у справах про "добровільну цесію" не можуть бути застосовані до правовідносин, де заміна кредитора відбувається за результатами відкритих торгів з продажу майнових активів боржника на підставі спеціального закону (КУзПБ).

Щодо доводів скаржника про порушення судами правил підсудності колегія суддів зазначає, що під час розгляду заяви про заміну стягувача в судах першої та апеляційної інстанції скаржник не заявляв про непідсудність цієї заяви Господарському суду Дніпропетровської області та не клопотав про передачу матеріалів за підсудністю, що свідчить про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку в силу прямої процесуальної заборони, встановленої статтею 310 ГПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку те, що викладені у касаційній скарзі доводи про неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права не знайшли підтвердження, відтак, визнаються необґрунтованими, внаслідок чого підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та ухвали суду першої інстанції в частині задоволення заяви про заміну стягувача з наведених у касаційній скарзі доводів не вбачається.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Звертаючись із касаційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду апеляційної інстанції та не довів неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятої у справі постанови.

За таких обставин, доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова апеляційного суду - без змін.

Верховний Суду ухвалою від 08.05.2026 зупинив виконання/дію постанови Центрального апеляційного господарського суду від 04.02.2026 та ухвали Господарського суду міста Дніпропетровської області від 12.11.2025 у справі №904/3057/22 до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до частини третьої статті 332 ГПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

З огляду на результат касаційного перегляду судового рішення виконання постанови суду апеляційної інстанції та ухвали суду першої інстанції (в нескасованій частині) підлягає поновленню.

Судові витрати 

Дійшовши висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги та залишення без змін оскаржуваних судових рішень, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 236, 238, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 332 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.02.2026 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2025 у частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Опт Трейд" про заміну стягувача у справі № 904/3057/22 залишити без змін.

3. Поновити виконання/дію постанови Центрального апеляційного господарського суду від 04.02.2026 та ухвали Господарського суду міста Дніпропетровської області від 12.11.2025 у справі №904/3057/22.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий К. Огороднік

Судді С. Жуков 

В. Картере