Справа № 420/11806/26 
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській областi Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській областi Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому позивач просить: 
- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ВП № 79027319 від 13.04.2026 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.;
- судові витрати за подання позову стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Суд ухвалою від 06.05.2026 відкрив спрощене провадження у справі, розгляд справи призначено на 19.05.2026 на 14 год. 30хвил., встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 18 травня 2026 року. 
Позивач вважає необгрунтованим застосування штрафу у розмірі 5100 грн., в постанові від 13.04.2026 року ВП №79027319 старшим державним виконавцем не встановлені конкретні обставини виконання чи не виконання позивачем вимог виконавчого листа № 420/19404/24, з урахуванням наданих копій документів. Будь-яких доказів на підтвердження того, що державним виконавцем перевірялись доводи, зазначені у листі ГУ ПФУ в Одеській області від 13.01.2026 за № 1500-0309-5/4916, матеріали виконавчого провадження не містять. Станом на день подання позовної заяви до суду залишок заборгованості, яка утворилась після виконання рішення суду по справі № 420/19404/24, становить - 344559,74 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації, буде виплачена після виділення Головному управлінню відповідних коштів. Державним виконавцем не взято до уваги для застосування відповідальності за невиконання рішення суду у вигляді штрафу повинні мати місце наступні умови: факт невиконання рішення про зобов`язання боржника виконати певні дії; невиконання зумовлено неповажними причинами.
18.05.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач заперечує проти позовних вимог. Пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику надано десять робочих днів для добровільного виконання. Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. Учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
У ході здійснення даного виконавчого провадження, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом №1500-0309-5/4916 від 13.01.2026 повідомило відділ, що розпорядженням № 155450004259 від 10.10.2025 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". В результаті проведеного перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 з 11.04.2023 становить 16200,00 грн, з 01.03.2024 - 17489,52 грн, з 01.03.2025 - 18989,52 грн. Загальна сума боргу (з урахуванням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 по справі № 420/18668/23) за період з 11.04.2023 по 31.12.2025 становить 381116,97 грн, з яких: 283950,43 грн - минула заборгованість (з 11.04.2023 по 29.07.2025) та 97166,54 грн - поточна заборгованість (з 30.07.2025 по 31.12.2025). За період з 01.10.2025 по 31.12.2025 виплачено по постанові Кабінету Міністрів України № 821 - 36557,23 грн.
До відділу надійшла заява стягувача, в якій зазначено, що пенсія не виплачується взагалі, а кожного місяця обліковується як поточний борг. Також стягувач зазначила, що нею була направлена скарга до ГУ ПФУ в Одеській області, на яку вона отримала відповідь, що виплата пенсії здійснюється згідно переліку одержувачів перерахованих пенсій станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата, за умови фінансування, відповідно п. 6 Порядку, затвердженому постановою КМУ від 14.07.2025 року № 821. Однак, її пенсія не є перерахованою в тлумаченні пункту 2 цього Порядку. Попереднє рішення ГУ ПФУ щодо призначення пенсії на рівні прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб визнано судом протиправним та скасоване.
Сама Постанова КМУ №821 не може скасовувати норми Закону України від 09.07.2003 р. "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ щодо обов`язку щомісячної виплати пенсії за поточний місяць (п. 1 ст. 47).
Боржником не надано належних та зрозумілих розрахунків, які б підтверджували порядок визначення нового розміру пенсії, зокрема, відсутнє обґрунтування складових такого розрахунку та причин, з яких пенсія не виплачується та обліковується як поточний борг. Накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області до відділу не надано належних відомостей (доказів) на підтвердження виконання рішення суду. Відсутність у державного виконавця інформації, підтвердженої належними доказами щодо вчинення боржником дій з метою виконання судового рішення, робить неможливим для державного виконавця встановити наявність чи відсутність поважності причин його невиконання. При цьому, обов`язок доведення поважності причин невиконання судового рішення покладається на боржника, який повинен надати належні та переконливі докази наявності такої поважної причини.
Відсутність грошових коштів у бюджеті не є підставою невиконання рішення суду, виконання чого є обов`язковим, що передбачено статтею 129-1 Конституції України. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, на формальних підставах не виплачено пенсію стягувачу, оскільки рішення обов`язкове до виконання на території України .
08.05.2026 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про залучення її 3-ю особою на стороні відповідача без самостійних вимог. У заяві ОСОБА_1 вказала, що з листопада 2025 року щомісячна пенсія не виплачується взагалі, а обліковується як поточний борг. Щомісяця борг зростає на суму невиплаченої пенсії. При цьому порушуються норми Закону України №1058-ІУ щодо обов`язку щомісячної виплати пенсії за поточний місяць (п. 1 ст. 47) та підстав припинення виплати пенсії (ст. 49). Не відповідає дійсності твердження Головного управління, що станом на дату подання позовної заяви залишок заборгованості після виконання рішення суду по справі 420/19404/24 становить 344559,74 грн. Згідно наданого Головним управлінням скріншоту сума заборгованості по пенсії складає 393596,50 грн., а залишок невиплачених коштів - 353283,46 грн. У зв`язку з тим, що дані вебпорталу ПФУ містять занижену суму боргу (обліковується, але не виплачується, та ніколи не виплачувався) заявниця вимушена була подавати скарги та клопотання до УПФУ в Одеській області. 
Ухвалою від 19.05.2026 суд залучив до участі в розгляді справи в якості 3-ї особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_1 , відкладено розгляд справи на 27.05.2026 на 12 год. 00 хвил. Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області надати суду до 27.05.2026 відомості про нараховану та виплачену ОСОБА_1 пенсію згідно з Законом "Про державну службу". 
27.06.2026 до суду надійшли додаткові пояснення від позивача та вдіомості про нараховану та виплачену пенсію ОСОБА_1 
27.05.2026 в судове засідання представники сторін, 3-ї особи не прибули. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши позовну заяву, відзив на позов, надані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків.
З тексту рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 420/19404/24 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з січня 2008 року отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 11.04.2023 подала до ГУ ПФУ в Одеській області письмову заяву про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу". Однак, у переведенні на інший вид пенсії позивачу було відмовлено з причини недостатності стажу державної служби. Вказану відмову позивач оскаржила до суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 у справі №420/18668/23, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2023 року, зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та повторно розглянути заяву від 11.04.2023 року щодо переведення з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області № 155450004259 від 02.05.2024 позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" у мінімальному розмірі у межах прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб: з 11.04.2023 - 2093 грн., з 01.03.2024 - 2361 грн. Не погоджуючись з таким розміром пенсії, обчисленим у мінімальному розмірі на рівні прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб та без урахування довідки про заробітну плату від 06.04.2023 №1500-0602- 8/40930, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по справі №420/19404/24, яке набрало законної сили 30.07.2025, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області обчислити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про державну службу" в розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, згідно довідки від 06.04.2023 №1500-0602- 8/40930, з 11.04.2023, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 належні суми пенсії з урахуванням уже виплачених сум, починаючи з 11.04.2023. 
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 05.09.2025 відкрито виконавче провадження за № 79027319 з виконання виконавчого листа № 420/19404/24, виданого 01.09.2026. Одночасно винесені постанови про стягнення виконавчого збору та розміру мінімальних витрат виконавчого провадження.
На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження Головним управлінням ПФУ в Одеській області листом від 16.09.2025 за № 1500-0309-5/154065 повідомлено Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України , що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по справі №420/19404/24 буде виконано.
Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень винесено вимогу виконавця від 08.01.2026 за №79027319 про виконання рішення по справі № 420/19404/24 .
На виконання вимоги державного виконавця за виконавчим провадженням ВП № 79027319 від 08.01.2026 року Головним управлінням ПФУ в Одеській області листом від 13.01.2026 за № 1500-0309-5/4916 повідомлено відповідача про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по справі №420/19404/24, а саме: "Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області розпорядженням № 155450004259 від 10.10.2025 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про Державну службу". В результаті проведеного перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 з 11.04.2023 становить 16200,00 грн, з 01.03.2024 - 17489,52 грн, з 01.03.2025 - 18989,52 грн. Загальна сума боргу (з урахуванням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 по справі № 420/18668/23) за період з 11.04.2023 по 31.12.2025 становить 381116,97 грн, з яких: 283950,43 грн - минула заборгованість (з 11.04.2023 по 29.07.2025) та 97166,54 грн - поточна заборгованість (з 30.07.2025 по 31.12.2025). За період з 01.10.2025 по 31.12.2025 виплачено по Постанові Кабінету Міністрів України №821 - 36557,23 грн. Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 затверджено Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень. Пунктом 5 Порядку передбачено, що виплати нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного утримання суддям у відставці) за минулий час проводяться щомісяця одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. На забезпечення таких виплат щомісяця спрямовується частина бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік. Пунктом 6 Порядку також передбачено, що видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. ОСОБА_1 отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Згідно атестату від 17.10.2025 № 319 виплату пенсії проведено по 31.10.2025. У зв`язку із зазначеним, внести вірну суму заборгованості до переліку боргів (ПКМУ 821) неможливо з технічних причин. Також у період з листопада 2025 року по грудень 2025 року на поточний рахунок ОСОБА_1 перераховано 36557,23грн. Залишок боргу по справі ОСОБА_1 становить 344559,74 грн, виплата якого буде проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку (пункт 7 Порядку)".
13.04.2026 постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ВП № 79027319 був накладений на позивача штраф в розмірі 5100 грн. за невиконання судового рішення без поважних причин.
Позивач не погоджується з постановою про застосування штрафу, тому звернувся до суду з вказаним позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.
Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими для виконання. Аналогічні положення закріплені в Законі України "Про судоустрій і статус суддів" і в процесуальному законодавстві України.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Таким чином судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Так статтею 1 Закону "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 5 Закону "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 1 статті 18 Закону "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом/
Згідно з частиною третьою статті 18 Закону "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 4 статті 18 Закону "Про виконавче провадження" вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Згідно із статтею 19 Закону "Про виконавче провадження" сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Боржник зобов`язаний, зокрема: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 26 вказаного Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
За правилами ч. 1 ст. 63 цього ж Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
В свою чергу, у відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 75 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
При цьому, суд звертає увагу, що визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.
У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Судом встановлено, що ГУ ПФУ в Одеській області від 04.02.2025 , виконуючи рішення суду по справі № 420/19404/24, не було обчислено та виплачено ОСОБА_1 з 11.04.2023 пенсію в розмірі 60 % заробітної плати працюючого державного службовця.
Позивач стверджує, що розмір пенсії ОСОБА_1 становить з 11.04.2023 - 16200,00 грн, з 01.03.2024 - 17489,52 грн, з 01.03.2025 - 18989,52 грн., на підтвердження чого надано копію розпорядження ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області № 155450004259 від 10.10.2025, сума недоплаченої пенсії за період квітень 2023 року - жовтень 2025 року становить 343137 грн. 93 коп. 
Разом з тим, фактична виплата пенсії відбувається в розмірі мінімальної. З наданих 3-ю особою скріншотів особового кабінету та пояснень, вбачається, що за листопад та жовтень 2025 року виплачено 2361 грн. пенсії замість 18989,52 грн. , за період 01.03.2024 - 31.03.2024 - 2361 грн., січень-лютий 2024 - 2093 грн. 
З наданих суду додаткових пояснень вбачається, що ОСОБА_2 виплачено:
- в листопаді 2025 р. - 28908,46грн. пенсії, в т.ч. :- за жовтень 2025 року 4508,81 грн. відкладеної пенсії та 10219 грн. 16 коп. поточної та за листопад 2025 - 187,35 грн. відкладеної та поточної - 13993,14 грн.
- в грудні 2025 - 7648,77 грн., в т.ч.: за грудень 2025 року 187,35 грн. відкладеної пенсії та 7461,42 грн. поточної,
- в січні 2026 р.- взагалі не було виплати пенсії,
- в лютому 2026 р. - 1811.94 грн. за лютий 2026 р., в т.ч. 103 грн. відкладеної та 1708,94 поточної,
- в березні 2026 року - 1123,98 грн. березень 2026 р., в т.ч. 130,75 грн. відкладеної та 993,23 грн. поточної ,
- за квітень 2026 року - 1685,94 грн. за квітень 2026 року, в т.ч. 100 грн. відкладеної та 1585,94 поточної,
- за травень виплат не було.
Станом на 01.04.2026 заборгованість по пенсії ОСОБА_1 становить 422301,10 грн. Головним управлінням включено нараховані суми до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу на безпосередню виплату. На підтвердження внесення до вищезазначеного Реєстру, позивачем надано до суду скріншот з Реєстру. Невиплата нарахованих грошових коштів обґрунтовується пенсійним органом відсутністю відповідних бюджетних асигнувань.
Верховний Суд в постановах від 07.11.2019 у справі №420/70/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19 та від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 13.10.2021 у справі №360/4708/20 та від 13.10.2021 у справі № 360/4705/20 зазначав, що невиконання пенсійним органом судового рішення, в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
Суд погоджується з доводами позивача про те, що у державного виконавця відсутні підстави для вирішення питання щодо накладення штрафу на боржника за невиконання без поважних причин рішення суду щодо виплати заборгованості, яка виникла внаслідок неповного нарахування та невиплат пенсії за період. що передує набранню рішенням суду законоої сили.
Разом з тим, суд не вбачає ніякої поважної причини щодо не виплати ОСОБА_1 пенсії поточної в тому розмірі, яка нарахована. 
Щодо посилань позивача на здійснення перерахунку та виплати пенсії з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 "Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень", суд зазначає наступне.
Постанова Кабінету Міністрів України № 821 запровадила механізм пропорційного фінансування. Це дозволяє Пенсійному фонду обмежувати або розтерміновувати виплати пенсій за судовими рішеннями, фактично виплачуючи лише частину від того, що присудив суд.
Постанови Кабінету Міністрів України повинні відповідати законам України, оскільки постанови мають підзаконний характер, тобто приймаються на основі та на виконання законів. Це означає, що будь-який нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів повинен узгоджуватися з Конституцією, законами та чинними міжнародними договорами, які мають вищу юридичну силу.
Постанови Кабінету Міністрів видаються саме для реалізації та виконання законів, а не для їх зміни чи суперечності їм. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18.12.2025 у справі №320/31536/23.
При цьому, принцип обов`язковості судових рішень як одну з основних засад судочинства закріплено також у статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Означений принцип поширюється на осіб, що брали та не брали участь у справі, якщо судове рішення впливає на їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Відповідно до §§ 51, 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії" принцип обов`язковості виконання судових рішень входить до вимоги про юридичну визначеність. У § 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" вказано, що виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу, бо право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Войтенко проти України" (§ 39), "Immobiliare Saffi v. Italy" (§ 66) додатково уточнено, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення було виконане без невиправданих затримок.
Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, сформульовану у справі №640/5248/19 щодо оскарження постанови КМУ №649, в якій Суд вказує на неприпустимість встановлення Кабінетом Міністрів України підзаконним нормативним актом механізму, який фактично створює нову модель погашення заборгованості за судовими рішеннями у сфері пенсійних виплат через черговість/переліки/обмеження асигнувань, якщо такий механізм призводить до відтермінування або частковості виконання остаточних судових рішень та порушує принципи верховенства права й обов`язковості судового рішення.
Відтак, Порядком, затвердженим спірною постановою №821, звужено джерела виплати пенсій на виконання судових рішень до меж бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету / помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, що не передбачено положеннями законодавчих актів вищої юридичної сили, а саме: Конституції України та законів №1404-VIІІ та №4901-VI, якими врегульовано порядок виконання судових рішень, у тому числі тих, боржником за якими є державний орган (у даному випадку ПФУ).
Застосування до пенсіонера положень Порядку, затвердженого оскаржуваною Постановою №821, на переконання суду, призводить до обмеження його конституційних прав на соціальний та судовий захист та на обов`язковість виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Згідно з частинами першою, третьою статті 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
У постанові Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року у справі № 520/5814/24 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи.
Таким чином, застосування при нарахуванні та виплаті позивачу пенсії, призначеної відповідно до Закону "Про державну службу", постанови Кабінету Міністрів України №821, якою змінюються умови та механізм виконання судових рішень, фактично створюється нова модель погашення заборгованості за судовими рішеннями у сфері пенсійних виплат через черговість/переліки/обмеження асигнувань, що призводить до відтермінування або частковості виконання остаточних судових рішень, що порушує принципи верховенства права й обов`язковості судового рішення, є протиправним.
Порядок створює ситуацію, за якої суд своїм рішенням встановлює, що особі належить певний розмір пенсії або доплати і що цей розмір мав бути визначений раніше, однак після цього орган Пенсійного фонду України переносить суму належної пенсійної виплати до спеціальної категорії "перерахованих пенсій за рішенням суду" і ця сума виплачується вже не як обов`язковий наслідок судового рішення, а як елемент окремого бюджетного процесу. Іншими словами, постанова трансформує право, встановлене судом, з площини обов`язкового виконання у площину дискреційного бюджетного планування
Це порушує принцип рівності та недискримінації, оскільки у такому випадку пенсія, нарахована органом Пенсійного фонду України добровільно та без наявності судового рішення, виплачується у звичайному порядку у повному обсязі, у той час як пенсія, право на отримання якої у належному розмірі поновлено судом, стає об`єктом дії спеціального обмежувального механізму. Тобто звернення до суду фактично ставить особу у гірше становище порівняно з особою, право якої на виплату орган визнав добровільно.
Суд звертає увагу на те, що пенсія за віком за Законом "Про державну службу" була призначена ОСОБА_1 вперше 02.05.2024, але не належного розміру, що спричинило звернення до суду.
Такий наслідок несумісний зі статтею 55 Конституції України та статтею 129-1 Конституції України у їх системному зв`язку, як це тлумачить Конституційний Суд України.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.9, 14, 73-77, 242-246, 271, 287 КАС України, суд -
ВИРІШИВ:
Відмовити в задоволенні позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 79027319 від 13.04.2026 про накладення штрафу .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА 

.