Справа № 598/2463/25
провадження № 2/598/420/2026

РІШЕННЯ
іменем України

"21" травня 2026 р.   Збаразький районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді Гудими І.В.
секретаря Гурець М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Збаражі цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
До суду звернулося ТОВ «Споживчий центр» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 06.10.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 06.10.2023-100001699, згідно якого відповідачу надано кредитні кошти у сумі 13000 грн. строком на 42 днів. Вказаний кредитний договір було переоформлено шляхом укладення між позивачем та ОСОБА_1 кредитного договору №23.10.2023-0110000087 від 23.10.2023 року шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснював щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов`язання, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість, яка в загальному становить 24466 гривень, що складається із заборгованості: по тілу кредиту у розмірі 13000 гривень; по відсотках у розмірі 11466 гривень, а також просить стягнути судові витрати по справі.
Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2025 року відкрито провадження у даній справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін.
Збаразьким районним судом Тернопільської області 29 грудня 2025 року було ухвалено заочне рішення в даній цивільній справі. Згідно рішення суду позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Споживчий центр» 24466 гривень заборгованості за кредитними договорами №23.10.2023-010000087 від 23.10.2023 року, з яких: 13000 гривень заборгованості по тілу кредиту; 11466 гривень заборгованості по процентах. Також стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Споживчий центр» 2422,40 гривень сплаченого судового збору.
Ухвалою суду від 11 березня 2026 року скасовано заочне рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 29 грудня 2025 року в даній справі. 
На адресу суду від представника відповідача – адвоката Патрієвського Д.П. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги не визнав та заперечив проти їх задоволення. Зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту укладення між сторонами кредитного договору в електронній формі, оскільки сам по собі текст договору не підтверджує факту його підписання відповідачем та ознайомлення останнього з його умовами. Вказав, що матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу електронних повідомлень, одноразових ідентифікаторів для підписання договору, доказів реєстрації відповідача в особистому кабінеті чи проходження ним ідентифікації в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Також зазначив, що кредитний договір №23.10.2023-010000087 від 23.10.2023 року фактично є додатковою угодою до кредитного договору №06.10.2023-100001699 від 06.10.2023 року та не створює окремих зобов`язань, а позивачем не надано доказів проведення будь-яких грошових переказів саме за договором №23.10.2023-010000087 від 23.10.2023 року. Крім того, представник відповідача звернув увагу на відсутність належних доказів фактичного отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки долучена позивачем квитанція LIQPAY не містить відомостей про особу отримувача коштів, номер карткового рахунку та не підтверджує зарахування коштів відповідачу. Також зазначив, що позивачем не надано виписки по особовому рахунку клієнта, яка відповідно до вимог законодавства та усталеної судової практики є належним доказом руху коштів та підтвердженням здійснення банківського переказу. Окрім цього, представник відповідача вказав, що надана позивачем довідка-розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом та не підтверджує фактичного розміру заборгованості, а із самого розрахунку неможливо встановити дійсну суму боргу та методику її нарахування. У зв`язку з наведеним просив у задоволенні позову відмовити повністю та стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу (а.с.81-85).
У відповідь на поданий відзив представник позивача - Чехун Ю.В. подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що кредитний договір був укладений між сторонами в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом подання відповідачем заявки, ознайомлення з умовами кредитування та підтвердження акцепту за допомогою одноразового ідентифікатора, направленого на фінансовий номер відповідача. Зазначила, що під час укладення кредитного договору відповідач пройшов ідентифікацію через систему BankID Національного банку України, внаслідок чого позивачем було отримано дані, які дають змогу ідентифікувати особу відповідача. Також вказала, що позивачем надано належні докази видачі кредитних коштів та розрахунок заборгованості, а нарахування процентів здійснювалося виключно в межах строку кредитування та відповідно до умов укладеного кредитного договору. У зв`язку з наведеним представник позивача просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі(а.с.89-97).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Патрієвський Д.П. у судове засідання не з`явилися, однак на адресу суду від останнього надійшла заява про розгляд справи без участі сторони відповідача.
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті під час судового засідання докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Так, судом встановлено, що 06 жовтня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №06.10.2023-100001699, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у сумі 13000 грн строком на 42 календарних дні.
Факт укладення вказаного кредитного договору підтверджується пропозицією про укладення кредитного договору (офертою) (а.с.17-20), заявою до кредитного договору (а.с.20-22), підтвердженням укладення кредитного договору (а.с.15), паспортом споживчого кредиту (а.с.22-24), а також квитанцією LIQPAY №2375123933 від 06 жовтня 2023 року (а.с.14), відповідно до якої здійснено переказ грошових коштів у сумі 13000 грн на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 (а.с.14-30).
В подальшому, 23 жовтня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №23.10.2023-010000087, який був пов`язаний із первинним кредитним договором №06.10.2023-100001699 від 06 жовтня 2023 року та стосувався того ж кредитного зобов`язання.
Як вбачається із пропозиції про укладення додаткової угоди до кредитного договору (оферта) (а.с.27) та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) (а.с.27), сторони за ініціативою позичальника погодили зміну умов первинного кредитного договору в частині строку повернення кредиту, встановивши нову дату повернення кредиту — 03 грудня 2023 року.
Крім того, згідно із заявою про перекредитування/зарахування від 23 жовтня 2023 року (а.с.28), підписаною відповідачем одноразовим ідентифікатором Н331, позичальник на підставі ст.601 ЦК України просив зарахувати вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 13000 грн за кредитним договором №23.10.2023-010000087 у рахунок погашення суми кредиту у розмірі 13000 грн за кредитним договором №06.10.2023-100001699 від 06 жовтня 2023 року.
У вказаній заяві також зазначено, що кредитор погоджується на вказане зарахування зустрічних однорідних вимог шляхом припинення вимоги позичальника про видачу кредиту за новим кредитним договором та зобов`язання позичальника з повернення суми кредиту за кредитним договором №23.10.2023-010000087, а зобов`язання за кредитним договором №06.10.2023-100001699 від 06 жовтня 2023 року вважаються виконаними в момент припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора (а.с.28).
Таким чином, другий кредитний договір не був самостійним окремим кредитним зобов`язанням із повторною видачею грошових коштів, а фактично оформлював подальше виконання вже існуючого кредитного зобов`язання шляхом зміни строку його повернення та переоформлення заборгованості із зарахуванням зустрічних однорідних вимог відповідно до ст.601 ЦК України.
Судом також встановлено, що кредитні договори між сторонами укладені в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Порядок укладення електронного договору передбачений ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до положень даної статті, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Укладення кредитних договорів здійснювалося шляхом заповнення відповідачем заявок на веб-сайті кредитодавця, проходження ідентифікації через систему BankID НБУ та підтвердження прийняття умов договорів шляхом використання одноразових ідентифікаторів.
Так, згідно інформації, отриманої з центрального вузла Системи BankID Національного банку України на електронний запит щодо ідентифікації користувача, під час укладення кредитних договорів відповідач пройшов ідентифікацію із використанням власних персональних та ідентифікаційних даних. Вказаний документ містить, зокрема, прізвище, ім`я та по батькові відповідача, РНОКПП, дату народження, номер телефону, адресу реєстрації місця проживання, а також дані документа, що посвідчує особу, отримані через АТ КБ «ПриватБанк» як абонента системи BankID НБУ (а.с.37).
На підтвердження розміру заявленої до стягнення заборгованості позивачем долучено довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором №23.10.2023-010000087 від 23 жовтня 2023 року, відповідно до якої заборгованість відповідача становить 24466 грн., з яких: 13000 грн. — основний борг; 11466 грн. — проценти за користування кредитом. Також у вказаному розрахунку зазначено, що проценти за кредитом нараховані за період з 23 жовтня 2023 року по 03 грудня 2023 року (а.с.11).
Доказів належного виконання відповідачем зобов`язань за кредитними договорами, повернення кредитних коштів чи сплати процентів матеріали справи не містять.
Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори, які є обов`язковими для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За змістом ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню саме у цей строк.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно із ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Щодо наведених у відзиві та додаткових поясненнях заперечень відповідача, суд виходить з наступного.
Суд не бере до уваги доводи відповідача щодо неукладення кредитних договорів, оскільки такі спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема заявками до кредитних договорів, підтвердженнями укладення кредитних договорів, проходженням відповідачем ідентифікації через систему BankID Національного банку України, а також використанням одноразових ідентифікаторів під час підписання електронних документів.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що під час укладення кредитних договорів відповідачем використовувалися його персональні та ідентифікаційні дані, номер телефону та реквізити платіжної картки, а доказів несанкціонованого використання таких даних іншими особами чи звернення до правоохоронних органів із приводу можливих шахрайських дій відповідачем суду не надано.
Суд також критично оцінює доводи відповідача про відсутність належних доказів видачі кредитних коштів, оскільки на підтвердження виконання позивачем своїх зобов`язань щодо надання кредиту до матеріалів справи долучено квитанцію LIQPAY про переказ грошових коштів на платіжну картку відповідача, а також документи, які підтверджують подальше переоформлення кредитного зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до ст.601 ЦК України.
Доводи відповідача про те, що надана позивачем довідка-розрахунок не є первинним бухгалтерським документом, суд оцінює критично, оскільки відповідно до ст.ст.76-80 ЦПК України доказування у справі здійснюється на підставі сукупності належних та допустимих доказів, які суд оцінює у їх взаємному зв`язку.
Суд також враховує, що проценти за користування кредитом позивачем нараховані виключно в межах погодженого сторонами строку кредитування, а вимоги про стягнення сум у порядку ст.625 ЦК України позивачем у даній справі не заявлялись.
Доводи сторони відповідача про несправедливість умов договорів та істотний дисбаланс прав і обов`язків суд оцінює критично, оскільки наведені обставини самі по собі не свідчать про недійсність правочинів чи про відсутність у сторін належного оформлення прав та обов`язків. Саме по собі посилання на складність або невигідність умов договорів не може свідчити про їх невідповідність вимогам законодавства.
Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується факт укладення між сторонами кредитних договорів, надання відповідачу кредитних коштів та неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, а також те, що фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, у зв`язку з чим станом на час розгляду справи за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 24466 грн, з яких: 13000 грн — заборгованість за тілом кредиту; 11466 грн — заборгованість за процентами за користування кредитом, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №23.10.2023-010000087 від 23 жовтня 2023 року, а тому позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 24466 грн.
Також, відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №СЦ00058271 від 28.11.2025 року (а.с.36).
Щодо заявлених представником відповідача у відзиві вимог про стягнення з ТОВ «Споживчий центр» на користь ОСОБА_1 судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн, суд підстав для їх задоволення не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.3, 11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 629, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 352, 354 ЦПК України, Законом України «Про електронну комерцію»,суд,
у х в а л и в :
Позовну заяву задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місцезнаходження вул.Саксаганського, буд.133-А м.Київ, 01032, ЄРДПОУ 37356833) 24466 (двадцять чотири тисячі чотириста шістдесят шість) гривень заборгованості за кредитним договором №23.10.2023-010000087 від 23.10.2023 року, з яких: 13000 гривень заборгованості по тілу кредиту; 11466 гривень заборгованості по процентах.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місцезнаходження вул.Саксаганського, буд.133-А м.Київ, 01032, ЄРДПОУ 37356833) 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок сплаченого судового збору. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складено та підписано 21 травня 2026 року.

СУДДЯ    Ігор ГУДИМА