Провадження № 1-кп/557/48/2026
Справа № 557/1945/25

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:
судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
номер кримінального провадження № 12025181080000209, внесеного 14.10.2025 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань,
про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костопіль Костопільського району Рівненської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, з повною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні 5 неповнолітніх дітей – 2015, 2016, 2018, 2020, 2022 років народження, українця, громадянина України, раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Гоща зазначене кримінальне провадження,
ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

ОСОБА_3 в період часу з 09 травня 2025 року по 13 жовтня 2025 року, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення систематичного домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, цілеспрямовано, в порушення вимог ст.28 Конституції України, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та ст.55 Конвенції Ради Європи «Про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу і з цими явищами», систематично вчиняв психологічне насильство щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, в розумінні п.3 ч.1 ст.1, п.п.1,7 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тобто стосовно своєї дружини ОСОБА_7 , з якою він спільно проживає за адресою: АДРЕСА_2 та має спільний побут. Вказане призвело до втрати ОСОБА_7 повноцінного сну та відпочинку, негативних переживань, емоційної напруженості та невпевненості, розладу здоров?я, що викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, нездатність захистити себе, позбавлення ресурсів, необхідних для належного добробуту, та загального погіршення якості життя потерпілої.
Так, 9 травня 2025 року, о 21 год. 00 хв. в АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_7 , а саме ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров?ю потерпілої.
За вищевказаним фактом ОСОБА_3 , 2 червня 2025 року постановою Гощанського районного суду притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП.
У подальшому ОСОБА_3 , будучи згідно постанови Гощанського районного суду Рівненської області від 2 червня 2025 року підданим адміністративному стягненню за ч.3 ст. 173-2 КУпАП, 15 вересня 2025 року, о 19 годині 30 хвилин, на АДРЕСА_2 ображав, чіплявся та погрожував своїй дружині ОСОБА_7 , вчинивши такими своїми умисними діями психологічного характеру домашнє насильство, психологічному здоров?ю потерпілої.
За вищевказаним фактом ОСОБА_3 1 жовтня 2025 року постановою Гощанського районного суду притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУПАП.
Крім того, ОСОБА_3 , будучи згідно постанови Гощанського районного суду Рівненської області від 2 червня 2025 року підданим адміністративному стягненню за ч.3 ст. 173-2 КУпАП, 16 вересня 2025 року, о 19 годині 00 хвилин, на АДРЕСА_2 ображав, погрожував, шарпав за одяг свою дружину ОСОБА_7 , вчинивши такими своїми умисними діями психологічного характеру домашнє насильство, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров?ю потерпілої.
За вищевказаним фактом ОСОБА_3 9 жовтня 2025 року постановою Гощанського районного суду притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП.
Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на вчинення систематичного домашнього насильства, ОСОБА_3 , 13 жовтня 2025 року, приблизно о 21 год. 30 хв., перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст.28 Конституції України, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та ст.55 Конвенції Ради Європи «Про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами», діючи умисно та з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, на ґрунті неприязних відносин, у присутності малолітньої доньки ОСОБА_5 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_7 , з якими перебуває у сімейних відносинах, в розумінні п.3 ч.1 ст.1, п.п.1,7 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме ображав нецензурною лексикою, шарпав за одяг, погрожував, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров?ю потерпілих.
Вказаними насильницькими діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_7 фізичних і психологічних страждань та малолітній потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психологічних страждань, та призвів до погіршення якості життя потерпілих, що потягло втому, дискомфорт, негативні переживання, а також втрату енергійності та працездатності, повноцінного сну, відпочинку, самооцінки та позитивних емоцій.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.126-1 Кримінального кодексу України, а саме в домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо своєї дружини ОСОБА_7 , у присутності малолітньої доньки ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань, а також погіршення якості життя потерпілих осіб.

Показання обвинуваченого, потерпілої та обґрунтування недоцільності дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 ствердив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в обвинувальному акті, беззастережно визнає свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та розкаюється у вчиненому. Вказав, що дійсно в період з травня по жовтень 2025 року вчиняв домашнє насильство відносно своєї дружини, з якою проживає разом, за що неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності, з початку зими 2025 року алкогольні напої не вживає та з дружиною і дітьми не конфліктує, зробив для себе належні висновки, просить його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_3 не оспорювала фактичних обставин, встановлених стороною обвинувачення, вважала недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. Також потерпіла в судовому засіданні надала показання про те, що є дружиною обвинуваченого та про те, що її чоловік протягом періоду з травня по жовтень 2025 року через вживання алкогольних напоїв вчиняв відносно неї психологічне насильство, у зв`язку з чим вона неодноразово викликала працівників поліції. Вказала на те, що стосунки між ними на даний час налагодились, чоловік виправився, протягом тривалого часу не вживає алкогольні напої, приймає участь у вихованні і навчанні дітей, займається домашнім господарством, тому протягом останнього часу обставини змінилися, вважає суворо не карати обвинуваченого, підстави для застосування обмежувальних заходів або програм відсутні.
Прокурор, вказуючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, фактичні обставини ним та іншими учасниками не оспорюються, просила визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої. Також просила дослідити письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.

Після з`ясування, чи правильно розуміє обвинувачений та потерпіла зміст фактичних обставин, враховуючи, що сумнівів у добровільності їх позицій немає та, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку, суд розглянув справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за правилами, передбаченими даною нормою.
На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу та дослідивши матеріали кримінального провадження в частині характеризуючих обвинуваченого матеріалів, прийшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.
Суд вважає, що дії ОСОБА_3 у вчиненні домашнього насильства - вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо своєї дружини ОСОБА_7 , у присутності малолітньої доньки ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань, а також погіршення якості життя потерпілих осіб, оскільки він умисно систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї дружини, що призвело до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілих осіб.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого,у відповідності до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які таке покарання обтяжують, у відповідності до ст. 67 КК України - судом не встановлено.

Факт визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, на переконання суду, у даному випадку, свідчить про його щире каяття з приводу вчиненого, про що ним було зазначено у судовому засіданні.
Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації, яких у ході розгляду судом справи зі сторони обвинуваченого не було продемонстровано.

Мотиви призначення покарання
Згідно зі ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що останній є одруженим та за місцем його проживання відсутні щодо його особи негативні характеристики, а також те, що він офіційно не працює, раніше є несудимим, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також думку потерпілої, яка вказала на те, що стосунки між ними на даний час покращилися, і відношення самого обвинуваченого до вчиненого ним діяння.
З урахуванням наведеного, суд приходить висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 слід обрати покарання за ст. 126-1 КК України у виді пробаційного нагляду у межах мінімального строку, визначеного для даного виду покарання.
На думку суду, саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий тягар для обвинуваченого, відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи». Суд вважає, що саме застосування в даному випадку наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції обвинуваченого від суспільства змусить останнього усвідомити необхідність правомірної поведінки.
Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: направлення для проходження програми для кривдників. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.
Отже, враховуючи, що протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_3 пов`язані з вчиненням домашнього насильства стосовно його дружини, з якою вони спільно проживають, а також те, що такі є систематичними, суд згідно п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід у виді направлення його для проходження програми для кривдників.
Суд вважає, що такий обмежувальний захід буде сприяти виправленню обвинуваченого, покращенню психічного здоров`я потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . 
Підстав для призначення покарання у виді громадських робіт, обмеженням волі чи позбавлення волі суд не встановив.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Відносно ОСОБА_3 в межах даного кримінального провадження під час досудового розслідування був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків до 12.01.2026 року включно.
Суд дійшов висновку про відсутність необхідності обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили, оскільки учасники судового процесу не заявляли клопотання про його обрання, та не надали суду доказів, що на час розгляду справи в суді існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371,373,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
На підставі п.п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Виконання покарання у виді пробаційного нагляду покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого - Рівненський районний сектор №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області».
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Застосувати до ОСОБА_3 на строк один місяць обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, та направити його для проходження програми для кривдників. Організацію, забезпечення проходження ОСОБА_3 програми для кривдників та контроль за виконанням ним програми для кривдників покласти на Бугринську сільську раду Рівненської області.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя         ОСОБА_1