Справа № 595/333/26
Провадження № 2/595/293/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.05.2026 

Бучацький районний суд Тернопільської області
в складі:
головуючого судді Тхорик І.І.,
з участю секретаря Єдинак Л.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», в інтересах якого діє представник, М.Ткаченко, звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором № 94184050000 (26204965597505) від 29.11.2017 в розмірі 34514,07 грн. Окрім того, просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 листопада 2017 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір № 94184050000 (26204965597505). Відповідно до умов договору кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 5050,00 грн на строк до 25 вересня 2018 включно. За умовами договору кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник у свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до договору процентна ставка за кредитним договором встановлюється в розмірі 7,00 % річних. Також, умовами договору передбачено, що за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений договором термін, розмір процентної ставки може бути змінений, та діятиме для строкової суми основної заборгованості на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується для всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення простроченої, а саме з наступного дня після дня не сплати або не повної сплати платежу встановленого у кредитному договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 5050,00 грн, в свою чергу, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Договором. 29.11.2021 було укладено договір № 224 відповідно до якого АТ «Укрсиббанк» відступило на користь ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 94184050000 (26204965597505). 29.11.2021 було укладено договір № 29/11/2021 відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 94184050000 (26204965597505). 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 94184050000 (26204965597505). Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 94184050000 (26204965597505). Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 94184050000 (26204965597505) від 29.11.2017, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 34514,07 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 25961,25 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 8526,92 грн; заборгованість за комісіями – 25,90 грн. 
Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
16 квітня 2026 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» про витребування доказів. Витребувано в АТ «Укрсиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, код ЄДРПОУ 09807750): документальне підтвердження щодо надання (видачі) кредитних коштів за Договором № 94184050000 (26204965597505) від 29 листопада 2017 року, укладеним між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), у тому числі: виписки за період з 29.11.2017 по 29.11.2021, меморіальні ордери, розрахункові документи та/або інші підтверджуючі документи щодо здійснення операції з надання кредиту (незалежно від форми – готівкою, безготівково, у вигляді оплати за товар чи послугу); детальний розрахунок заборгованості за Договором № 94184050000 (26204965597505) від 29 листопада 2017 року, укладеним між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за період з 29.11.2017 по 29.11.2021, із відображенням суми основного боргу, процентів, комісій (у разі їх нарахування) та здійснених платежів.
04 травня 2026 року від АТ «Укрсиббанк» надійшла відповідь за № 31-4-01/5870-БТ від 29.04.2026 на ухвалу суду від 16.04.2026 у справі № 595/333/26. 
У судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» не з`явився, однак у позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечують. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився повторно, не повідомивши суду про причини своєї неявки, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. 
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахування викладеного вище, суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши та оцінивши зібранні по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно Анкети-заяви на надання споживчого кредиту, ОСОБА_1 просив АТ «Укрсиббанк» надати йому споживчий кредит на наступних умовах: строк користування кредитом – 10 місяців, сума кредиту – 5050,00 грн. Також ОСОБА_1 просив надати йому додатковий кредит – кредитну картку з наступними умовами (на умовах кредитного договору): максимальна сума ліміту додаткового кредиту – 50000 грн, максимальна процентна ставка за додатковим кредитом – 60 % річних від фактично використаної суми додаткового кредиту, строк ліміту кредитування – 24 місяці (з можливістю продовження на новий строк за рішенням банку). Інформація про продукцію – LCD телевізор/плазмова панель/телевізор вартістю 5300,00 грн. 
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29 листопада 2017 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладений договір № 94184050000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно до умов п.2.1 якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил.
Відповідно до п.3.1 договору, сума кредиту за договором становить 5050,00 грн. Надання кредиту здійснюється у термін не пізніше ніж 30 календарних днів з моменту підписання договору (п.3.2 договору).
Відповідно до п.3.3 договору, кредит надається позичальнику для особистих потреб, а саме:
- в сумі 4500,00 грн на придбання товару, що зазначений в п.3.14 цього Договору, шляхом позичальником з позичкового рахунку позичальника платіжних документів ФОП ОСОБА_2 . Рахунок отримувача 1 № 26000052587594, відкритого в ПриватБанк;
- в сумі 505,00 грн – на оплату страхового платежу відповідно до умов Договору добровільного страхування позичальника, укладеного 29.11.2017 з ПрАТ «СК «КАРДІФ», шляхом перерахування з позичкового рахунку позичальника на рахунок отримувача 2 № НОМЕР_2 , відкритого в АТ «Укрсиббанк»;
- оплату разової комісії за надання кредиту в сумі 45,00 грн у разі її застосування шляхом зарахування на рахунок банку суми разової комісії за надання кредиту з позичкового рахунку позичальника. 
Згідно п.3.4 Договору, ціна продукції складає 5300,00 грн.
Відповідно до п.3.6 договору позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення платежів відповідно до Графіка, що викладений у Додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернений не пізніше 25.09.2018, при цьому, згідно умов Договору може бути встановлено інший термін повернення кредиту.
Відповідно до п.3.9, п.3.10 Договору, процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 0,00001 % річних. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у розмірі 7,00% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за Договором та починає нараховуватися на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме, з наступного дня після дня несплати або неповної сплати платежу встановленого у кредитному договорі і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості. 
Згідно п.4.1 Договору банк відкриває позичальнику та обслуговує на умовах тарифного плану Револьверну кредитну картку «Шоппінг картка», окремий картковий рахунок № НОМЕР_3 у національній валюті України, який використовується згідно з режимом поточного рахунку, встановленим законодавством та обслуговується згідно цього договору та Правил. 
Відповідачем ОСОБА_1 перед підписанням вищевказаного договору також було підписано паспорт споживчого кредиту інформаційний лист, який містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма).
Отже, сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами, строк кредитування та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 29 листопада 2017 року. 
Як убачається з відповіді АТ «Укрсиббанк» № 31-4-01/5870-БТ від 29.04.2026 на ухвалу суду від 16.04.2026 у справі № 595/333/26, банк надав виписку по картковому рахунку НОМЕР_4 за кредитним договором 94184050000 клієнта ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та зазначив, що по продукту кредитної картки не надаються кредитні кошти в явному вигляді. По рахунку встановлюється тільки кредитний ліміт, який клієнт і використовує на власні потреби (чи то готівкою, чи оплата кредитними коштами за товар, та інше, що і підтверджено у виписці по рахунку).
Згідно виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_4 за кредитним договором 94184050000 слідує, що в період з 09.09.2018 по 30.11.2021 здійснювалися установка/збільшення кредитного ліміту, погашення використаного ліміту, зменшення кредитного ліміту, використання кредитного ліміту, відшкодування за операціями покупки, нарахування та погашення процентів, нарахування та погашення комісій, погашення простроченої заборгованості тощо. 
Відтак, суд вважає доведеним факт укладення між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» договору № 94184050000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 94184050000, наданого АТ «Укрсиббанк» на ухвалу суду, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором станом на 28.11.2021 становить 34514,07 грн.
29 листопада 2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» було укладено договір факторингу № 224, відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» (клієнт) відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» (фактор), а ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. 
Відповідно до п. 4.1 договору, право власності на право вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у фактора виникає в день підписання Акту приймання-передачі права вимоги (Додаток № 1, 2 до цього договору), за умови сплати фактором суми фінансування у порядку, визначеному договором.
Згідно п. 3.1 договору, сума фінансування, що надається фактором клієнту під відступлення права вимоги складає 16,3 % від суми прав вимоги визначеної в реєстрі боржників.
29 листопада 2021 року сторонами договору факторингу № 224 від 29 листопада 2021 року підписано та скріплено печатками акт приймання-передачі права вимоги.
Проведення фінансування за цим договором підтверджується платіжним дорученням АБ «Південний» № 302450022 від 29 листопада 2021 року.
Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 224 від 29 листопада 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 94184050000 від 07.09.2018 в сумі 34514,07 грн, з яких: 25961,25 грн – заборгованість за основним боргом; 8526,92 грн – заборгованість за відсотками; 25,90 грн – заборгованість за комісіями. 
Отже ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» набуло право вимоги за договором № 94184050000 в сумі 34514,07 грн. 
29 листопада 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 29/112021, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» відступив, а ТОВ «Вердикт Капітал» зобов`язався прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» за плату та на умовах, визначених цим договором.
29 листопада 2021 року сторони договору факторингу № 29/112021 від 29 листопада 2021 року підписали та скріпили печатками акт приймання-передачі права вимоги та реєстр боржників.
Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 29/112021 від 29 листопада 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 94184050000 (номер рахунку 26204965597505) від 07.09.2018 в сумі 34514,07 грн, з яких: 25961,25 грн – заборгованість за основним боргом; 8526,92 грн – заборгованість за відсотками; 25,90 грн – заборгованість за комісіями. 
Проведення фінансування за цим договором підтверджується платіжним дорученням АБ «Південний» № 306360002 від 29 листопада 2021 року.
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» права вимоги, зазначені в реєстрі боржників. 
В це же день сторонами договору № 10-01/2023 підписано Акт прийому-передачі Реєстру боржників та акт прийому-передачі реєстру боржників в електронному вигляді.
Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором 26204965597505 станом на 10.01.2023 становить 34514,07 грн, з яких: 25961,25 грн – заборгованість за основним боргом; 8526,92 грн – заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 25,90 грн – заборгованість за комісією.

Із довідки про зміни в реєстрі боржників в друкованому (підписаному) вигляді до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 слідує, що ТОВ «Коллект центр» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 26204965597505 в сумі 34514,07 грн, з яких: 25961,25 грн – заборгованість за основним боргом; 8526,92 грн – заборгованість за відсотками; 25,90 грн – заборгованість за комісіями. 
Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Коллект Центр» заборгованість ОСОБА_1 за договором 26204965597505 від 07.09.2018 станом на 04.03.2026 становить 34514,07 грн, з яких: 25961,25 грн – заборгованість за основним боргом; 8526,92 грн – заборгованість за відсотками; 25,90 грн – заборгованість за комісіями. 
Договори є правомірними, тобто таким, що породжують, змінюють або припиняють цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Доказів про неправомірність цих договорів матеріали справи не містять.
Тобто ТОВ «Коллект Центр» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статей 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.
Згідно ч. 1 т. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Вбачається, що законом визначено право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору за умови дотримання вимог закону при укладенні договору.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За вимогами ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі статтею 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Банком надано до суду виписку (рух коштів по рахунку картки з лімітом), де чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_1 , уклавши від 29.11.2017 з ПАТ «Укрсиббанк» Договорір № 94184050000 (26204965597505), погодився з умовами кредитного договору.
Проте, отримавши кредитні кошти за вказаним договором, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернула у передбачений договором строк тіло кредиту, проценти за користування кредитними коштами та комісію. Тому, зважаючи на умови укладеного договору, у відповідача виник обов`язок повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів, комісії.
Відповідач в судове засідання не з`явився та не представиа суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача.
За наведених обставин, позовні вимоги слід задовольнити шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 94184050000 (26204965597505) в розмірі 34514,07 грн, з яких: 25961,25 грн – заборгованість за основним боргом; 8526,92 грн – заборгованість за відсотками; 25,90 грн – заборгованість за комісіями. 
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
З аналізу ч. 3 ст. 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
За загальним правилом, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони в разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, за власної ініціативи.
Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21.
Водночас у ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Наведені висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23.
У постановах від 19 лютого 2022 року в справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з урахуванням конкретних обставин справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
В позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правову допомогу в сумі 13000,00 грн.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, надано: копію договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 укладений між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», затверджений рішенням загальних зборів № 01-12/2025 від 01.12.2025; копію заявки на надання юридичної допомоги № 554 від 02.02.2026 у справі, де боржником виступає ОСОБА_1 , вартість надання юридичних послуг становить: надання усної консультації з вивченням документів – 4000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу – 9000,00 грн; копію витягу з акту № 19 про надання юридичної допомоги від 27.02.2026, відповідно до якого загальна вартість наданих адвокатським об`єднанням послуг становить разом 13000 грн.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, розмір якої не перевищує тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тому справа є малозначною в силу вимог закону. 
За таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу позивача за розгляд справи в суді у розмірі 13000 грн є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Дослідивши докази щодо розміру понесених витрат позивачем на правничу допомогу, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді у розмірі 3000 грн.
Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема: у разі задоволення позову - на відповідач.
Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 80, 81, 258, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором № 94184050000 (26204965597505) в розмірі 34514 (тридцять чотири тисячі п`ятсот чотирнадцять) грн 07 коп. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп., а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.
В решті витрат на правничу допомогу відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Бучацького районного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення суду складено 22 травня 2026 року.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 

Суддя:	  	І.  І.  Тхорик