справа № 278/5360/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року       м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, за участю секретаря Анастасії Юзюк, розглянув цивільну справу за заявою Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ
Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі – АТ «Ідея Банк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з останньої заборгованість в загальній сумі 57 733,24 грн.
У обґрунтування своїх вимог АТ «Ідея Банк» повідомило, що між сторонами у березні 2023 року укладений договір про відкриття та обслуговування кредитної картки та страхування згідно із яким ОСОБА_1 на спеціальний платіжний засіб у формі кредитної картки отримала встановлений кредитний ліміт в сумі 36 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. Разом із тим, ОСОБА_1 , використавши наданий їй кредитний ліміт, самоусунулася від виконання свого зобов`язання щодо повернення кредитних коштів й через це АТ «Ідея Банк» вимушене звернутися за захистом свого права до суду.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Ухвалою суду від 03 листопада 2025 року в цій справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідачка, скориставшись своїм процесуальним правом, подала відзив на позовну заяву в якому вимоги АТ «Ідея Банк» заперечила у повному обсязі. Свою позицію ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що дійсно має договірні правовідносини з позивачем щодо кредитування. Однак, відповідачка вказує, що вона гасила заборгованість за користування кредитним коштами, але позивачем ці грошові кошти відносилися на погашення заборгованості за комісією, яка не передбачалася умовами договору, та на погашення оплати за страховим платежем. Окрім цього, ОСОБА_1 стверджує, що із наданого позивачем розрахунку спірної заборгованості прослідковується, що АТ «Ідея Банк» одноособово протягом строку кредитування змінював проценту ставку, яка мала застосовуватися за вищевказаним кредитним договором. Також ОСОБА_1 звернула увагу суду й на те, що на час дії в Україні воєнного стану в силу приписів Цивільного кодексу України боржник звільняється від відповідальності за неналежне виконання умов кредитного договору.
У відповіді на відзив на позовну заяву АТ «Ідея Банк» зауважило, що ним не здійснювалося списання внесених ОСОБА_1 грошових коштів на погашення комісії за надання банківських послуг, оскільки така комісія кредитним договором не передбачалося. Також АТ «Ідея Банк» визнало факт того, що ОСОБА_1 частково погашала спірну заборгованість і позивачем сплачені останньою кошти відносилися на погашення заборгованості у черговості, визначеною кредитним договором. Щодо питання стягнення коштів на оплату страхового платежу АТ «Ідея Банк» зазначило, що наявність такого платежу прямо передбачалася умовами кредитного договору і ОСОБА_1 , підписуючи вищевказаний договір, не заперечувала проти таких умов договору. 
Правом на подання заперечення на відповідь на відзив ОСОБА_1 не скористалася.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
30 березня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 підписана угода про відкриття та обслуговування кредитної картки та страхування № С-602-017163-23-980 (далі – Договір).
Так, умовами Договору передбачено, що банк відкриває клієнту в рамках банківського продукту банківський поточний рахунок НОМЕР_1 у валюті гривня (п. 2) та встановлює ліміт кредитної лінії в сумі 36 000 грн (п. 4.2) зі сплатою процентів за користування кредитними коштами на рівні 72% річних (п. 4.3).
Окрім цього, умовами п. 3 Договору передбачено, що нанесенням власноручного підпису під цією угодою застрахована особа акцептує оферту ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» та укладає договір добровільного страхування життя «Убезпечена кредитна лінія» № С-602-017163-23-980 (а.с. 25 зворот-28).
Згідно із довідкою-розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за кредитними договором № С-602-017163-23-980 від 30 березня 2023 року станом на 30 вересня 2025 року борг ОСОБА_1 становив вцілому 57 733,24 грн із яких 35 936 грн – заборгованість за простроченим боргом та 21 796,91 грн – заборгованість за простроченими процентами (а.с. 36).
Якість наданого АТ «Ідея Банк» детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № С-602-017163-23-980 від 30 березня 2023 року не дозволяє суду дослідити його зміст (а.с. 68-77).

IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Приписи ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частиною першою та другою ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ
Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності з нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Судом установлено та сторонами не оспорювалося, що між сторонами існують договірні зобов`язання стосовно кредитування. Окрім цього, відповідачкою визнаний факт отримання кредитних коштів, а позивачем визнаний факт часткового погашення ОСОБА_1 заборгованості за вищевказаним договором.
Разом із тим, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За правилами ч.ч. 1-2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Нормою ст. 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Положенням ч.ч. 1-2 ст. 95 ЦПК України вказують на те, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Однак, попри вищевказані приписи процесуального законодавства позивачем не надано належних доказів на підтвердження розміру спірної заборгованості. 
Зокрема, АТ «Ідея Банк» у розпорядження суду наданий детальний розрахунок спірної заборгованості, однак якість такого письмового доказу не надає суду можливості відтворити зафіксовану на ньому інформацію.
Відтак, зважаючи на те, що АТ «Ідея Банк» визнало факт часткового погашення ОСОБА_1 спірного боргу, а також із огляду на відсутність у розпорядженні суду відомостей стосовно розміру внесених відповідачкою грошових коштів на повернення спірного боргу, суд не може самостійно перевірити правильність здійсненого АТ «Ідея Банк» розрахунку заборгованості. Водночас, в силу приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а отже і судове рішення не може ухвалюватися виключно на припущеннях.
Причини ж ненадання АТ «Ідея Банк» вище згаданих письмових доказів у належній якості суду невідомі, хоча останнє не було жодним чином обмежене у вчиненні цих процесуальних дій на стадії відкриття провадження по справі або ж на стадії її судового розгляду по суті.
За таких обставин, оскільки АТ «Ідея Банк» не доведена належними та достатніми доказами сума спірної заборгованості суд відмовляє у задоволенні цього позову.
Окрім цього, оскільки суд відмовляє у задоволенні позову в зв`язку із недоведеністю позивачем суми спірної заборгованості за кредитним договором, то відсутня необхідність надавати подальшу оцінку решті доводів сторони відповідача.

VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
Результати вирішення цього спору не дають суду можливості здійснити розподіл судових витрат у цій справі відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 25 травня 2026 року.

Суддя          Віктор Мокрецький