Київський апеляційний суд 

П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и 

20 травня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_1 - особи, щодо якої винесено постанову, захисника Сіренка М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Сіренка М.Ю. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 2 березня 2026 року щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Володимирець Волинської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.03.2026 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Як встановив суд, з посиланням на протоколи про адміністративні правопорушення, 16 грудня 2025 року о 07 годині 40 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Volkswagen Golf" д/н НОМЕР_2 на вул. Васильківській в м. Києві, всупереч вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) перед поворотом ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дав дорогу автомобілю "Toyota Camry" д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів.
Крім того, ОСОБА_1 , який за викладених раніше обставин керував автомобілем "Volkswagen Golf" д/н НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.
В апеляційній скарзі захисник Сіренко М.Ю. просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень. 
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що суддя допустив спрощений підхід до розгляду справи, не надавши належну оцінку доказам та не взявши до уваги доводи сторони захисту. Так, на переконання захисника, поліцейські не дотримали вимог ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 (далі - Порядок), та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, якими регламентовано процедуру огляду водія на стан сп`яніння, та схилили/спровокували ОСОБА_1 на вчинення правопорушення.
Аналізуючи запис портативного відеореєстратора поліцейського, яким зафіксовано спілкування з ОСОБА_1 , звертає увагу, що поліцейський пропонує його підзахисному пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, після чого повідомляє, що ОСОБА_1 має право відмовитися від огляду, що не відповідає вимогам п.2.5 ПДР, оскільки пройти огляд на стан сп`яніння - це обов`язок водія, а не право. На запитання ОСОБА_1 , що воно дає, поліцейський відповідає, що нічого, і роз`яснює, що той протягом 3-ох годин може самостійно звернутися до лікаря-нарколога, здати аналіз і надати висновок суду. Такі роз`яснення суперечать вимогам ч.4 ст.266 КУпАП, згідно з якою огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення і в присутності поліцейського. В подальшому ОСОБА_1 пройшов огляд у лікарні і долучив висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до матеріалів справи. 
Захисник вважає, що такі дії поліцейських, зокрема, пропозиція відмовитися від огляду, є неприпустимими і мають розцінюватися судом як провокація, у зв`язку з чим в даному конкретному випадку відмова від огляду не може становити склад адміністративного правопорушення. 
Крім того, після того, як поліцейські сприйняли відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, всупереч вимогам ч.ч.3, 6 ст.266 КУпАП, п.6 Порядку, п.7 розділу І Інструкції вони не запропонували пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Що стосується наявного в справі направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то воно не доводить, що водій направлявся до закладу охорони здоров`я, оскільки спростовується відеозаписом і не містить даних про ознайомлення з ним ОСОБА_1 . Наголошує і на тому, що поліцейські не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що передбачено ч.1 ст.266 КУпАП в імперативній формі у випадку, якщо у них є підстави вважати, що водій перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
При цьому захисник просить взяти до уваги судову практику Київського апеляційного суду в подібних справах і зазначає реквізити конкретних судових рішень та долучений до справи висновок науковців.
Вислухавши пояснення захисника Сіренка М.Ю. і ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що її належить задовольнити частково, з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності. 
При цьому суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст.283 КУпАП. 
Цих вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи та при винесенні постанови в повній мірі дотримано не було.
Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є обґрунтованим, підтверджується наявними в справі доказами і хоча захисник і порушує питання про скасування постанови судді в повному обсязі, ніким з учасників провадження не оспорюється.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник Сіренко М.Ю. і ОСОБА_1 уточнили, що оскаржують постанову судді лише в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Тому постанова в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не перевіряється судом апеляційної інстанції.
Згідно з ч.ч.2, 3, 4, 5, 6 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. 
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
Така сама процедура огляду встановлена п.п.4, 6, 7 Порядку, п.п.6, 7 розділу І, п.9 розділу ІІ Інструкції.
Оскільки огляд водія на стан сп`яніння здійснюється на місці зупинки транспортного засобу поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу або в закладі охорони здоров`я у присутності працівника поліції, а іншого встановленого законом порядку не передбачено, огляд в Комунальному некомерційному підприємстві "Київська міська клінічна лікарня № 10", який самостійно пройшов ОСОБА_1 , суд першої інстанції правильно не взяв до уваги, оскільки він є недійсним. Також суд звернув увагу, що огляд було проведено о 16 годині 50 хвилин, в той час як підстави для його проведення були виявлені о 09 годині 20 хвилин, тобто більше ніж через дві години.
Водночас, зазначаючи, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними у протоколі про адміністративне правопорушення, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, записі портативного відеореєстратора поліцейського, суд не взяв до уваги доводи сторони захисту про те, що поліцейський фактично схилив ОСОБА_1 до відмови пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і надав некоректну інформацію про можливість самостійного звернення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду. 
Згідно з п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, за змістом вказаної норми, поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про наявність у нього ознак сп`яніння, висловити чітку вимогу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а в разі незгоди водія пройти огляд на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів - у закладі охорони здоров`я, і вже у випадку відмови водія від цих запропонованих варіантів скласти протокол про адміністративне правопорушення. 
Записом портативного відеореєстратора поліцейського зафіксовано, що після оформлення матеріалів ДТП поліцейський питає ОСОБА_1 , чи пройде він тест. На запитання ОСОБА_1 , чи це обов`язково, поліцейський відповідає, що може відмовитись. На друге запитання ОСОБА_1 , що це дає, відповідає, що нічого, просто по відмові буде складено протокол, а потім він вже самостійно буде звертатись до лікаря-нарколога самостійно здавати аналіз і в суді це пред`являти. На запитання ОСОБА_1 , протягом якого періоду необхідно пройти огляд, поліцейський відповідає, що, здається, протягом 3-ох годин, і знову говорить, що може відмовитись, але протокол буде складено, може подути в трубочку, тощо. 
Апеляційним судом встановлено, що, фактично, дій з метою огляду водія на стан сп`яніння на місці або направлення водія до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими вчинено не було. 
Захисник слушно звертає увагу, що поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 , що відмова пройти огляд є його правом, хоча це обов`язок, а наслідком відмови буде просто протокол. Тобто на пряме запитання ОСОБА_1 щодо наслідків відмови від огляду поліцейський ухилився від відповіді, в той час як йому достовірно були відомі наслідки, передбачені санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. Також, усвідомлюючи, що огляд, який водій проходитиме самостійно, є недійсним, поліцейський, роз`яснюючи ОСОБА_1 можливість пройти огляд саме у такий спосіб, надав йому недостовірну інформацію і ввів в оману щодо правомірності вчинених водієм дій, і тим самим спонукав відмовитися пройти огляд у встановленому законом порядку і спровокував вчинення особою адміністративного правопорушення, що є неприпустимим для представника влади, оскільки поліцейський відповідно до покладених на нього завдань згідно з п.1 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" першочергово здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень. 
Всупереч встановленій процедурі після того, як ОСОБА_1 відмовився від огляду з використанням поліцейським спеціального технічного засобу, поліцейський за наявності передбачених для того підстав не вжив жодних заходів для його направлення для проведення огляду до закладу охорони здоров`я у своєму супроводі. А тому суддя місцевого суду безпідставно взяв до уваги направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке поліцейський склав без відома ОСОБА_1 .
У зв`язку з цим підстави вважати, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду, відсутні.
Крім того, у відповідності з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.
Незастосування поліцейськими цього заходу забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення у сукупності з встановленими апеляційним судом обставинами свідчить про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що потребувало його огляду і складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, який є недопустимим доказом.
На ці обставини суддя місцевого суду не звернув уваги, чим допустив неповноту та однобічність з`ясування обставин справи. 
Згідно з ч.2 ст.255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що докази, які б доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відсутні, апеляційну скаргу захисника належить задовольнити частково, а постанову судді в цій частині - скасувати із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Враховуючи те, що у решті постанова судді залишається без змін, і стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, в тому числі передбаченого ст.124 КУпАП, було накладено з урахуванням вимог ч.2 ст.36 КУпАП і в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, його слід вважати особою, на яку накладено стягнення у межах санкції відповідної норми. 
На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Сіренка Максима Юрійовича задовольнити частково.
Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 2 березня 2026 року, якою на  ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 /однієї тисячі/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, в частині визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі в цій частині у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Вважати  ОСОБА_1 особою, на яку накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 50 /п`ятдесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.
У решті постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 2 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн