Справа № 991/7781/23
Провадження 1-кп/991/97/23

У Х В А Л А 
іменем України

28 травня 2026 року м.Київ 

Вищий антикорупційний суд у складі
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (в режимі відеконоференції),
розглянувши у судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 12015100100003812 від 01.04.2015 за обвинуваченням 
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 27 частиною 5 статті 191, частиною 3 статті 209 КК України, 
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27 частиною 5 статті 191 КК України,
ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Запоріжжя, зареєстрований за адресою (останнє відоме місце проживання): АДРЕСА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27 частиною 5 статті 191 КК України,
ОСОБА_13 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Києві, зареєстрована за адресою (останнє відоме місце проживання): АДРЕСА_5 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

1. На розгляді Вищого антикорупційного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12015100100003812 від 01.04.2015 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
1.1. Від обвинуваченого ОСОБА_6 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 209 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Клопотання мотивовано відсутністю в обвинувальному акті викладу обставин щодо доходів, одержаних злочинним шляхом, а також суперечливістю формулювань, які є припущеннями прокурора. Відповідно до матеріалів кримінального провадження до легалізації коштів, одержаних злочинних шляхом, можливо віднести максимум суму в 7 712 219 грн в період 03.11.2014 по 25.02.2015 роки, що у розумінні ст. 209 КК України є великим розміром. Відповідальність за такі дії передбачена ч. 2 ст. 209 КК України, що є тяжким злочином зі строком давності 10 років. Відповідно до обвинувального акта кримінальне правопорушення завершено 15.04.2016, а тому строк притягнення до кримінальної відповідальності закінчився 15.04.2026 року.
1.2. Ураховуючи викладене, обвинувачений просить закрити кримінальне провадження в частині обвинувачення за ст. 209 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. 

2. У судовому засіданні учасники висловили такі позиції:
2.1. Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав заявлене клопотання, просив задовольнити. Додатково зазначив, що в обвинувальному акті відсутні відомості щодо предикатного діяння, яке має передувати легалізації. 
2.2. Захисник ОСОБА_8 клопотання обвинуваченого підтримав. Додатково зазначив, що особливістю норми ст.209 КК України є те, що вона не може бути ізольованою від предикатного злочину. При цьому самих припущень про можливе незаконне походження коштів недостатньо для обвинувачення.
2.3. Захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали клопотання обвинуваченого.
2.4. Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання. Зазначив, що в обвинувальному акті підсумована загальна сума легалізації за двома епізодами злочинної діяльності, які наразі розглядаються Вищим антикорупційним судом в кримінальних провадженнях №12015100100003812 від 01.04.2015 та №42015000000001624 від 29.07.2015. Відповідно, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за інкриміноване діяння, передбачене ч.3 ст.209 КК України, не спливли.

3. Дослідивши обвинувальний акт і клопотання обвинуваченого, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, Суд дійшов таких висновків. 
3.1. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України суд закриває кримінальне провадження у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності. Звільнення особи від кримінальної відповідальності передбачено Законом України про кримінальну відповідальність (ч. 1 ст. 285 КПК України).
3.2. Статтею 49 КК України передбачено звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.
3.3. Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення інкримінованих діянь) початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою злочину. Своєю чергою, часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності (ч. 3 ст. 4 КК України). 
Таким чином, початковим моментом перебігу строку давності слід вважати день, коли особа вчинила дію або бездіяльність, що входить до об`єктивної сторони складу злочину.
3.4. Відповідно до обвинувального акта у період з 13.02.2014 по 15.04.2016 ОСОБА_6 з метою легалізації грошових коштів, одержаних злочинним шляхом, а також приховання їх дійсного джерела походження, забезпечив перерахування із рахунків підконтрольної йому компанії Ceterum Limited на рахунки компаній TECKFORCE LIMITED, VESTER MANAGEMENT S.A., SECHSTE SHAMROCK GRUNDSTUCKS GMBH та ASLV грошових коштів на загальну суму 15 143 068,4 грн, що відповідно до примітки 3 до ст. 209 КК України перевищує на 18 000 розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян на момент вчинення злочину (станом на 01.01.2016 - 689 грн) і є особливо великим розміром. При чому на цьому етапі Суд не робить жодних висновків про вчинення чи невчинення ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення.
3.5. У залежності від ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення ст. 49 КК України передбачає диференційовані строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. За приписами ст. 12 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення діяння) злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , передбачений ч. 3 ст. 209 КК України, належить до категорії особливо тяжких злочинів.
За приписами п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею особливо тяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ятнадцять років.
Отже станом на день звернення з відповідним клопотанням строк давності не сплив. 
3.6. Суд бере до уваги, що аналогічні доводи обвинуваченого про закриття кримінального провадження вже були предметом судового розгляду, за результатами якого ухвалою від 04.11.2025 відмовлено в задоволенні клопотання. Фактично новою обставиною, яка не була предметом попереднього розгляду, стала дата, з якої, на думку обвинуваченого, слід обчислювати перебіг строку притягнення до кримінальної відповідальності - 15.04.2016. Втім, вказані аргументи не впливають на загальну правову оцінку фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, в розрізі обвинувачення за ч.3 ст.209 КК України. 
Таким чином, доводи обвинуваченого вчергове зводяться до непогодження із запропонованою стороною обвинувачення кваліфікацією його дій та фактичними обставинами, викладеними в обвинувальному акті. 
3.8. Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Саме обвинувальний акт визначає обсяг пред`явленого обвинувачення, включаючи фактичні обставини кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію (ч. 4 ст.110, ч. 2 ст. 291 КПК України). Інкриміноване обвинувачення не може бути трансформоване виключно внаслідок іншого бачення стороною захисту кількісних (грошових) показників інкримінованого діяння. Незалежно від того, як саме обвинувачений визначає розмір легалізованих коштів та яку кваліфікацію вважає правильною, суд зобов`язаний здійснювати розгляд справи в межах кваліфікації, визначеної стороною обвинувачення, тобто за ч. 3 ст. 209 КК України, до моменту встановлення судом іншого за результатами повного судового розгляду. При чому під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. 
3.9. Заявлене стороною захисту клопотання фактично зводиться до заперечення правильності правової кваліфікації інкримінованого діяння та пропозиції суду визнати інший - менш тяжкий - склад кримінального правопорушення. Водночас вирішення питання про правильність кваліфікації діяння є невід`ємною складовою оцінки доказів і встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що може бути здійснено виключно за результатами безпосереднього, повного та всебічного дослідження доказів під час судового розгляду. Доводи захисту щодо меншого розміру легалізованих коштів, у тому числі ті, що ґрунтуються на власному обрахунку обвинуваченим обсягу таких коштів, мають оціночний характер, базуються на суб`єктивній інтерпретації доказів та не є встановленими судом обставинами. Сам по собі альтернативний розрахунок, запропонований стороною захисту, не змінює змісту пред`явленого обвинувачення, сформульованого у встановленому законом порядку в обвинувальному акті. Прийняття доводів захисту на цій стадії означало б фактичне здійснення передчасної оцінки доказів без дотримання принципів безпосередності та змагальності сторін, що є неприпустимим. 
До моменту встановлення судом відповідних обставин та надання їм правової оцінки відсутні правові підстави вважати доведеним факт кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України, а відтак і застосовувати до нього положення щодо строків давності саме в межах цієї кваліфікації.
3.10. Водночас кваліфікація діяння у кінцевому рішенні суду є результатом внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження (ст. 94 КПК України). Дослідження зібраних доказів здійснюється судом в нарадчій кімнаті, при цьому жоден доказ не має наперед встановленої сили. Лише після з`ясування всіх обставин справи, оцінки доказів із точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, а також встановлення наявності/відсутність всіх елементів складу інкримінованого кримінального правопорушення поза розумним сумнівом, суд визначає правильну кримінально-правову кваліфікацію діяння особи. Так само питання кримінально-правової оцінки законності/незаконності походження грошових коштів, а також врахування наявності або відсутності ознак складу кримінального правопорушення, яке передувало легалізації (предикатного діяння), є предметом аналізу Судом в нарадчій кімнаті на підставі повного, всебічного та неупередженого дослідження усієї сукупності досліджених під час повного судового розгляду доказів.

4. Ураховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ст. 209 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Керуючись статтями 284, 369-372, 376, 392 КПК України та статтями 12, 49 КК України, Суд 

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 12015100100003812 від 01.04.2015 в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 209 КК України відмовити.
2. Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя       ОСОБА_14 

Судді:         ОСОБА_15 

ОСОБА_16