ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/26574/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 року (головуючий суддя Боженко Н.В.) 
в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 17.09.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 просив:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 (правонаступник - НОМЕР_1 ) щодо невірного визначення періоду безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях у витягу з наказу командира №173 від 07.06.2025;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 внести зміни до документів обліку служби, встановивши фактичний період безпосередньої участі ОСОБА_2 у бойових діях - з 24.05.2024 по 18.05.2025;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_3 додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн за кожен місяць участі у бойових діях за період з 24.05.2024 по 18.05.2025 відповідно до довідки №1557/2203 від 14.06.2025;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 зарахувати зазначений період служби у пільговому обчисленні - один місяць за три при підрахунку вислуги років.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач протиправно виплатив позивачу грошове забезпечення не в повному обсязі та неповно зарахував період безпосередньої участі у бойових діях. Позивач стверджує, що має право на збільшену до 100000 грн додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях та, відповідно, кратне обчислення відповідного стажу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 року та від 03.12.2025 у відповідача витребувано докази у справі.
На виконання зазначених ухвал відповідач зазначає, що актуальною є та довідка про участь позивача у бойових діях, що складена від 14.06.2025 року. Також надано відомості про отриману позивачем додаткову винагороду за спірні періоди; згадана в наказі про звільнення позивача вислуга здобута раніше 24.02.2022 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 року позов – відмовлено.
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що актуальною є довідка про участь позивача у бойових діях, що складена від 14.06.2025 року. Також суд врахував відомості про отриману позивачем додаткову винагороду за спірні періоди з 24.05.2024 по 18.05.2025. Суд першої інстанції дійшов висновку, що згадана в наказі про звільнення позивача вислуга здобута раніше 24.02.2022 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. Посилається на доводи, що викладені в позові. Зазначає, що з 24.02.2022 року віднесені до зон активних бойових дій певні пункти. Наказ №309 втратив чинність 20.03.2025. наразі є чинним перелік територій, що затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 №376. Перебування позивача на території Донецької області у зазначених населених пунктах у відповідні періоди підтверджує проходження військової служби в районі активних бойових дій. Право на додаткову грошову допомогу визначається постановою КМУ №168 і наказами Міністерства оборони України, та не може бути обмежене відомчими роз`ясненнями, зокрема листом Департаменту соціального забезпечення МОУ від 11.04.2023 №423/1932, який не є нормативно-правовим актом. 
Згідно статті 309 КАС апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Враховуючи, що у період з 10.03.2026 до 19.03.2026 суддя Божко Л.А., яка входить до складу суду, перебувала на лікарняному, а у період з 06.04.2026 до 10.04.2026 головуючий суддя Дурасова Ю.В. брала участь у онлайн-підготовці суддів апеляційних адміністративних судів згідно Календарного плану підготовки суддів для підтримання кваліфікації на 2026 рік, також у період з 14.04.2026 до 15.04.2026 головуючий суддя Дурасова Ю.В. перебувала у відрядженні, що унеможливило розгляд справи у визначений ч. 1 ст. 309 КАС України строк.
При цьому, в період з 04.05.2026 року по 19.05.2026 року колегія суддів у складі Дурасової Ю.В, Божко Л.А., Лукманової О.М. перебувала у черговій щорічній відпустці, тому постанова у цій справі приймається в перший день після виходу колегії суддів з чергової відпустки.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що:
Наказом військової частини НОМЕР_2 від 07.06.2025 року №173 позивача визнано таким, що вибув до нового місця служби.
Згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 19.04.2025 року №1557/2203, складеної Військовою частиною НОМЕР_2 , позивач в періоди з 26.03.2024 року по 14.06.2024 року, з 04.06.2024 року по 01.10.2024 року, з 17.04.2024 року по 09.02.2025 року, з 01.03.2025 року по 19.04.2025 року брав участь у відповідних заходах.
Довідка видана на підставі бойового наказу, бойових розпоряджень, журналів бойових дій.
В аналогічній довідці від 14.06.2025 року №1557/3466 вказані інші періоди: 
з 26.03.2024 року по 14.06.2024 року, з 04.07.2024 року по 01.10.2024 року, з 17.10.2024 року по 09.02.2025 року, з 01.03.2025 року по 23.04.2025 року, з 06.05.2025 року по 18.05.2025 року.
Ця довідка складена на підставі тих же документів та додатково на підставі одного журналу бойових дій військової частини.
Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо нарахування заниженого розміру додаткової щомісячної винагороди за період з 24.05.2024 по 18.05.2025. 
Суд першої інстанції у задоволені позову - відмовив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 1 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» віл 20.12.1991 року №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Частиною другою ст. 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять, зокрема, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія).
Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 в редакції, чинній на початок спірного періоду, на період дії воєнного стану установлено військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. 
Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
В редакції, чинність на кінець спірного періоду, п.1 Постанови №168 передбачав установлення на період воєнного стану наступного: військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. 
У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань
Пунктом 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 в редакції, чинній на початок спірного періоду, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;
на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;
з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;
кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
50 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).
Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;
30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил);
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.
Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.
В редакції, чинність на кінець спірного періоду, п.2 розділу XXXIV Порядку №260 передбачав, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);
у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;
на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;
з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;
50 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах).
Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)), затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;
30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;
з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;
з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;
у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;
у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту);
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що за змістом правозастосування, яке міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02.10.2025 року у справі №360/1146/23, до спірних правовідносин належить застосовувати саме положення Порядку №260.
Згідно довідки відповідача від 17.07.2025 року №1553/8817 Військова частина НОМЕР_1 є правонаступником в т.ч. Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач проходив військову службу.
Довідки від 19.04.2025 року та від 14.06.2025 року складені з використанням формулювань визначення форми участі у бойових діях та заходах, які діяли станом на дату її складання, що є вірним («участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України»).
Довідки видані за формою додатку №6 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Тобто, вказані довідки надані для підтвердження статусу учасника бойових дій.
Постанова №168 у п. 1-1 пов`язує право на додаткову винагороду збільшену до 100000 грн:
1) безпосередньою участю у бойових діях;
2) безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.
Для отримання додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн необхідним є:
3) здійснення бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України.
При цьому за змістом п. 2-1 особливості виплати додаткової винагороди за п. 1-1 визначають міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки.
Пункт 2 розділу XXXIV уточнює зміст «безпосередньої участі у здійсненні заходів …», наводячи по суті форми такої участі.
Суд першої інстанції зазначив, що для отримання права на збільшену додаткову винагороду не достатньо підтвердити лише «участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України». 
Необхідно також встановити виконання конкретні завдання, які виконувала особа.
Так, визначення конкретних завдань, які виконував військовослужбовець, встановлення їх належності до переліку бойових (спеціальних) завдань, за виконання яких передбачена виплата у підвищеному до 100 000 грн розмірі, є ключовим для встановлення правомірності вимог позивача щодо виплати йому додаткової винагороди у підвищеному розмірі в зазначений період.
Вказане відповідає правовій позиції застосованій у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02.10.2025 року у справі №560/14120/24.
З 01 лютого 2023 року у зв`язку з виданням наказу Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44 змінився порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, запровадженої Постановою №168, - запроваджено новий підхід до виплати додаткової винагороди, який допускав більшу диверсифікацію розміру додаткової грошової винагороди та визначення її виплати залежно від характеру та місця виконання завдань.
У порівнянні з переліком бойових (спеціальних) завдань, визначеним окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, наказ Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44 дещо розширив перелік завдань, за виконання яких передбачена виплата додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн. 
За виконання деяких завдань розмір додаткової винагороди було зменшено до 30 000 грн, деякі завдання змінили своє формулювання. 
Проте перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях та заходах здебільшого залишився незмінним.
Таким чином, визначення конкретних завдань, які виконував військовослужбовець, встановлення їх належності до переліку бойових (спеціальних) завдань, за виконання яких передбачена виплата у підвищеному до 100 000 грн розмірі, є ключовим для встановлення правомірності вимог позивача щодо виплати йому додаткової винагороди у підвищеному розмірі в зазначений період.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.03.2025 року у справі №340/3094/24.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач, зокрема, формулював позовні вимоги з використанням словосполучення «встановивши фактичний період участі ОСОБА_1 у бойових діях – з 24.05.2024 року по 18.05.2025 року».
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що з`ясовуючи це питання судом першої інстанції перевірено надані до суду позивачем довідки та виявлено у них суперечності. 
При цьому, 28 листопада 2025 року відповідачем надані пояснення до суду першої інстанції, згідно яких участь позивача у бойових діях та заходах правильно визначена саме в довідці від 14.06.2025 року №1557/3466. 
Стосовно періодів:
1) з 26.03.2024 року по 14.06.2024 року;
2) з 04.07.2024 року по 01.10.2024 року;
3) з 17.10.2024 року по 09.02.2025 року;
4) з 01.03.2025 року по 23.04.2025 року;
5) з 06.05.2025 року по 18.05.2025 року, позивач зазначав, що має право на додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн за ці періоди. 
При цьому позивач заявив позовні вимоги саме з 24.05.2024 року, що є його власним волевиявленням та правом.
Матеріалами справи підтверджується, що в період з 24.05.2024 року по 18.05.2025 року позивач виконував службові обов`язки, які дійсно давали право на отримання додаткової винагороди, що відповідач не заперечує та конкретизував періоди, за які позивач мав право на додаткову винагороду та якого саме розміру (30000грн, 50000грн, 100000грн).
Так, право на додаткову винагороду у розмірі 30000грн позивач набув за періоди: 
з 04.02.2025 року по 28.02.2025 року, 
з 01.03.2025 року по 31.03.2025 року, 
з 10.04.2025 року по 18.04.2025 року, 
з 06.05.2025 року по 18.05.2025 року.
Право на додаткову винагороду у розмірі 50000грн позивач набув за періоди: 
з 24.05.2024 року по 31.05.2024 року, 
з 01.06.2024 року по 14.06.2024 року, 
з 04.07.2024 року по 31.07.2024 року, 
з 01.08.2024 року по 31.08.2024 року, 
з 01.09.2024 року по 30.09.2024 року, 
з 01.10.2024 року по 17.10.2024 року, 31.10.2024 року, 
з 01.11.2024 року по 30.11.2024 року,
01-03, 05-07, 10-19, 21-23, 25-29, 31 грудня 2024 року, 
01-08 січня 2025 року, 
01.04.2025, з 19.04.2025 року по 23.04.2025 року.
Щодо права на додаткову винагороду у розмірі 100 000грн позивач набув за періоди: 
з 01.12.2024 року по 03.12.2024 року, 
з 05.12.2024 року по 07.12.2024 року, 
з 10.12.2024 року по 19.12.2024 року 
з 21.12.2024 року по 23.12.2024 року,
з 25.12.2024 року по 29.12.2024 року, 31 грудня 2024 року, 
з 09.01.2025-11.01.2025 року, 
з 20.01.2025-22.01.2025 року, 27.01.2025 року, 
з 01.02.2025 року по 03.02.2025 року, 
з 02 по 08 квітня 2025 року.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що ці періоди були сплачені відповідним чином, що підтверджується картками особового рахунку позивача. 
Також в наявності відповідність з наданими відповідачем рапортами на виплату особовому складу додаткової винагороди відповідного розміру.
Таким чином, відповідач виплатив позивачу кошти за періоди участі у бойових діях згідно визнаних самим відповідачем видів участі позивача в таких бойових діях та у відповідному розмірі.
Позивач в свою чергу наполягає фактично на тому, що має право на отримання додаткової винагороди за ці періоди виключно у розмірі 100000грн, тобто – в ще більшому розмірі, ніж виплачено фактично відповідачем.
З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Розмір додаткової винагороди залежить передусім від функціоналу військовослужбовця – різновиду завдань, які він виконує.
З`ясовуючи це питання відносно позивача судом апеляційної інстанції досліджені: 
рапорти командування (надані разом з відзивом), 
витяг з журналу бойових дій (наданий 28.11.2025 року разом з поясненнями),
а також надані позивачем довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (належним доказом є лише довідка від 14.06.2025 року №1557/3466).
Аналіз вищезазначених обставин дає підстави для висновку, що вищевказані документи не підтверджують здійснення позивачем будь-яких завдань або участі у бойових діях, які б давали правові підстави для отримання додаткової винагороди у розмірі більшому, аніж позивачу фактично сплачено за відповідні періоди. 
Тобто, у випадках виконання позивачем завдань, які давали право на додаткову винагороду певного розміру, саме в такому розмірі вона й була виплачена. 
Випадків її виплати в меншому розмірі або невиплати в цілому за періоди, коли позивач мав відповідне право, судом не встановлено.
Згідно ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З наведених положень законодавства вбачається, що питання факту сторонами доводяться на засадах рівності, в той час як при вирішенні питання права в частині правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме останній доводить правомірність своїх дій.
Обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі №520/2261/19.
Позивач не надавав відповідних доказів, та не вказував конкретного різновиду завдань, які він виконував та які б давали право на додаткову винагороду у розмірі 100000 грн, яка позивачу не була виплачена.
Позивач посилався виключно на довідку для отримання статусу учасника бойових дій (УБД), автоматично прирівнюючи відповідні періоди до виконання завдань, які дають право на додаткову винагороду у розмірі 100000 грн.
Проте, наведені положення нормативно-правове регулювання та здійснено його тлумачення судом першої та апеляційної інстанції свідчать про те, що є нетотожність виконання службових завдань для отримання статусу УБД та виконання завдань для отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. 
Статус учасника бойових дій пов`язаний з іншим юридичним фактом, аніж додаткова винагорода у більшому розмірі. 
Фактично, додаткова винагорода залежить не від участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у відповідний районах, а від конкретної форми такої участі згідно п.2 розділу XXXIV Порядку №260. 
Відповідні нормативні положення передбачають градацію участі бойових (спеціальних) завдань, в залежності від чого особа набуває право на додаткову винагороду певного розміру.
Наприклад, для позивача, який займав офіцерську посаду, наявна класифікація бойових (спеціальних) завдань, зокрема, в залежності від їх виконання в наближеності до лінії зіткнення: на лінії бойового зіткнення військовою частиною першого ешелону оборони до батальйону включно – додаткова винагорода 100000,00 грн, у складі штабу угрупування тактичної групи до пункту управління ОСУ – 50000,00 грн, у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України – 30000,00 грн. 
В кожному з випадків йдеться про участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України (для цілей отримання статусу УБД), однак різного виду.
Таким чином колегія судів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач безпідставно фактично прирівняв «участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України …» з бойовими (спеціальними) завданнями, виконання яких дає право на додаткову винагороду у розмірі 100000грн. 
Слід взяти до уваги, що отримання такої додаткової винагороди врегульоване п.2 розділу XXXIV Порядку №260, а отримання статусу учасника бойових дій врегульоване Порядком №413. 
Кожен з нормативних актів врегульовує відмінні правовідносини та стосується надання благ різного виду та обсягу (грошового забезпечення та спеціального правового статусу відповідно).
Також судами не було встановлено періодів виконання бойових (спеціальних) завдань, які дають право на збільшену до 100000 грн додаткову винагороду і не були при цьому оплачені відповідним чином.
Щодо пільгового обчислення відповідних періодів служби суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
В наказі Військової частини НОМЕР_2 від 07.06.2025 року №173 вказано, що позивача направлено до нового місця служби. 
Зазначено при цьому його вислугу: календарну, пільгову та загальну.
Згідно ст. 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII порядок обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
При цьому, на даний час позивач не ставить питання про призначення йому пенсії у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII.
На пільгових умовах особам із числа військовослужбовців, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону, до вислуги років для визначення розміру пенсії зараховується один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією рф проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану.
17 липня 1992 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» від 17.07.1992 року №393.
Пунктом 1 Порядку №393 встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах “б”-“д”, “ж” і “з” статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються військова служба в Збройних Силах.
Відповідно до пп. 1 п. 3 Порядку №393 до вислуги років для визначення розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, зараховується на пільгових умовах:
- особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, - один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану.
Відповідно до Законів України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства, наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530 затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей.
Пунктом 2.3 Положення №530 визначено, що при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу):
1) один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час.
Пунктом 2.12 Положення №530 передбачено, що обчислення вислуги років чи загального страхового стажу для призначення пенсій здійснюється, зокрема, Департаментом соціального забезпечення Міністерства оборони України за поданням відповідних підрозділів персоналу - особам офіцерського складу, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу в апаратах Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, у Генеральному штабі Збройних Сил України та військових частинах, військових навчальних закладах, установах і організаціях, органах військового управління, які їм безпосередньо підпорядковані, у командуваннях видів Збройних Сил України.
Відповідно до пункту 2.13 Положення №530, при обчисленні вислуги років на пенсію військовослужбовцям, які підлягають звільненню з військової служби, складається розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію (додаток 3). 
У розрахунку зазначаються всі календарні періоди військової служби і окремо періоди, що зараховуються до вислуги років на пільгових умовах, а також загальна вислуга років на пенсію.
У пункті 2.20 Положення №530 зазначено, що обчислена в установленому порядку вислуга років (календарна та окремо на пільгових умовах) зазначається в наказах про звільнення військовослужбовців з військової служби і є підставою для призначення їм пенсії за вислугу років.
Наведені положення свідчать про те, що при звільненні військовослужбовця на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", таким особам військові частини повинні обрахувати календарну та пільгову вислугу років із занесенням такої інформації до наказів про звільнення.
При цьому, якщо військовослужбовець, який звільняється з військової служби, іще не набув права на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", військові частини обраховують тільки календарну вислугу років.
Водночас, вказана календарна вислуга років може бути врахована пенсійним органом (на пільгових умовах) при досягненні позивачем відповідного віку та набуття права на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Станом на час звернення до суду першої інстанції позивач ще не набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Тому, у наказі про звільнення позивача з військової служби зазначенню підлягає вислуга років на військовій службі у календарному обчисленні.
В даному випадку, обов`язку щодо обчислення вислуги років позивача на пільгових умовах у військової частини законодавством не встановлено.
Судом першої інстанції для з`ясування обставин справи в цій частині затребувано у відповідача відповідні відомості.
08 грудня 2025 року відповідач повідомив, що дана пільгова вислуга стосується попереднього періоду військової служби позивача, до 2022 р., під час АТО. 20.06.2022 при зарахуванні ОСОБА_2 до списків частини, були відсутні дані щодо періодів його попередньої військової служби. 
В липні 2022 до військової частини НОМЕР_2 надійшла із ІНФОРМАЦІЯ_1 (за місцем реєстрації позивача) його особова справа військовослужбовця, за матеріалами якої, в серпні 2022 була визначена його попередня вислуга, і станом на 01.08.2022, з урахуванням служби у військовій частині НОМЕР_2 вона склала 4 роки 4 місяці 28 днів (з урахуванням пільгової). 
В документах його особистої справи пільгова вислуга 01 рік 05 місяців 28 днів вже була обрахована за періоди його військової служби до 2022 року. 
Дана обставина відображена в особовому рахунку (про виплату грошового забезпечення) ОСОБА_2 , долученого ним до позовної заяви. 
Особова справа ОСОБА_4 була передана до його нового місця служби – військової частини НОМЕР_3 , у зв`язку із чим військова частина НОМЕР_1 не може провести детальний розрахунок пільгової вислуги позивача.
Отже, в даній справі позивача переведено на нове місце служби, (а не звільнено зі служби у зв`язку з призначенням пенсії). 
Тобто позивача не звільнено з військової служби по вислузі років (для призначення пенсії), військова служба позивача триває.
З вищевикладеного нормативно-правового регулювання вбачається, що пільгова вислуга не обчислюється при зміні місця служби. 
Відповідач взагалі пільгову вислугу позивача, здобуту в період проходження ним військової служби у відповідача, не розраховував. 
В наказі на переведення вказано вислугу, що була у позивача станом на початок служби у відповідача (тобто, це умовно «стара» пільгова вислуга). 
В свою чергу «нову» пільгову вислугу відповідач правомірно не обчислював, оскільки позивач продовжує проходження військової служби.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі дії відповідача не мають характеру протиправних. 
При цьому, вищезазначені дії відповідача не порушують прав позивача, оскільки відсутнє ані визнання, ані заперечення пільгового статусу відповідних періодів участі у бойових діях, що відповідає вимогам законодавства для наявного етапу проходження позивачем військової служби (вона продовжується). 
Застосувати до них кратність повинен буде (за наявності правових підстав) орган Пенсійного фонду України та на основі наказу вже іншої військової частини про звільнення позивача з військової служби за вислугою років. Такі обставини відсутні.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова