Справа № 496/800/26
Провадження № 1-кп/496/482/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року            м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025162250000668 від 13.08.2025 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трудолюбівка Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, інваліда ІІІ групи, не працюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , як встановлено судом, 12.08.2025 року близько 11 год. 10 хв., керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у світлу пору доби, за умов необмеженої видимості, по сухому асфальтованому покриттю проїзної частини вул. Харківської у місті Біляївка Одеського району Одеської області, на якій організовано односторонній рух з однією смугою руху. Під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг із вул. Миру, по якій організовано односторонній рух із двома смугами руху в одному напрямку, водій ОСОБА_5 допустив порушення вимог п.п. 2.3 б), 8.4 б), 16.11 та вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме: п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 8.4. Дорожні знаки поділяються на групи: б) знаки пріоритету - встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; дорожній знак 2.1. «Дати дорогу» водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 7.8 «Напрямок головної дороги» - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою; п. 16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху». Порушення Правил дорожнього руху України виразилося в тому, що водій ОСОБА_5 , під`їхавши до вказаного нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг та зупинившись перед виїздом на перехрестя з другорядної дороги, не був достатньо уважним, не здійснював постійного контролю за дорожньою обстановкою та її змінами, не переконався у безпечності виконання маневру, не врахував дорожню обстановку та, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», унаслідок чого не надав переваги в русі мотоциклу «Viper V250F-2», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який наближався до даного перехрестя по головній дорозі вул. Миру справа наліво, зі сторони вул. Київської у напрямку вул. Європейської. У результаті вказаних порушень водій ОСОБА_5 , виїхавши на керованому ним автомобілі на перехрестя, допустив зіткнення передньою правою частиною автомобіля «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з лівою боковою частиною мотоцикла «Viper V250F-2», реєстраційний номер НОМЕР_2 . 
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, закритий черезвертлюговий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, закритий перелом лівої стегнової кістки у нижній третині зі зміщенням уламків, закритий перелом лівого надколінка, закритий підголівковий перелом лівої малогомілкової кістки, закритий перелом лівої великогомілкової кістки у верхній третині, забійно-рвані рани, садна та гематоми м`яких тканин тулуба та кінцівок указані тілесні ушкодження утворюють єдиний морфологічний комплекс і, відповідно до п.п. 2.2.2 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Порушення вимог пунктів вимог п.п. 2.3 б), 8.4 б), 16.11 та вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, з боку водія ОСОБА_5 знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків 
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю і підтвердив обставини, вказані вище, цивільні позови визнає частково. У вчиненому кається, фактичні обставини справи не оспорює.
Беручи до уваги те, що такі показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, сумнівів в правильності розуміння останніми змісту цих обставин, добровільності та істинності їх позицій у суду немає, тому на підставі ч.3 ст. 349 КПК України обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого і дослідженням характеризуючих її матеріалів, а також матеріалів, що стосуються цивільного позову, речових доказів та процесуальних витрат, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке суд кваліфікує за ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке в силу положень ч.4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, раніше не судимий, є інвалідом ІІІ групи, тимчасово не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується формально позитивно, на обліках у лікаря психіатра і нарколога не перебуває.
Оскільки обвинувачений критично ставиться до своїх дій, готовий нести кримінальну відповідальність, щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, тому відповідно до ст. 66 КК України таке щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання.
Водночас обставин, які б в силу положень ст. 67 КК України обтяжували покарання, судом не встановлено.
Обставин, які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та являлись передумовою для застосування ст. 69 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного в сукупності, обставин вчиненого кримінального правопорушення, а саме: особи обвинуваченого, який щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень можливе при призначенні покарання у виді обмеження волі та з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк, визначений у санкції ч.1 ст. 286 КК України, зі звільненням від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, на підставі ст.ст.75,76 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення ОСОБА_5 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Також прокурором по даному кримінальному провадженню заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 22 702,51 грн.
Потерпілою стороною також під час розгляду справи в суді був пред`явлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 21 962,49 грн. та моральної шкоди в розмірі 300 000 грн.
Так, обвинувачений повністю визнав цивільний позов прокурора, однак заперечував проти цивільного позову потерпілої сторони про стягнення такого розміру моральної шкоди, посилаючись на те, що він готовий відшкодувати завдану матеріальну шкоду, однак такий розмір моральної шкоди є надто завищеним.
Потерпіла сторона позовні вимоги підтримала в частині матеріальної шкоди в сумі 21 962,49 грн. та моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. та просила задовольнити у такому розмірі.
Згідно з положеннями ч.2 ст. 127 КПК України - шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України - особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
За ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Суд вважає, що цивільний позов прокурора Біляївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі КНП «Біляївська багатопрофільна лікарня» Біляївської міської ради органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи внаслідок вчинення кримінального правопорушення, обґрунтований, підтверджується матеріалами справи та визнаний обвинуваченим в повному обсязі, і підлягає до задоволення в заявленому розмірі 22 702,51 грн.
Потерпілим доведено, що внаслідок лікування ним понесені витрати у розмірі, зазначене підтверджується відповідними лікарськими, виписками, призначеннями та чеками на суму 18 962,49 грн.
Що стосується витрат на розміщення мотоциклу «Viper V250F-2», реєстраційний номер НОМЕР_2 на послуги стоянки, суд зазначає наступне.
Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Однак, що стосується таких витрат, як послуги стоянки належного йому мотоциклу за період з 12.08.2025 року по 22.11.2025 року, суду не надано доказів поважності причин стоянки саме в даному місці, а відтак в цій частині позов задовольняється частково, тобто з виключенням цих витрат.
Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом та іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірним діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
Оскільки потерпілий отримав тілесні ушкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини обвинуваченого, останній повинен відшкодувати йому моральну шкоду.
При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер дій обвинуваченого, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди, характер отриманих потерпілим травм, те, що потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні з 12.08.2025 року по 27.08.2025 року, є інвалідом 2 групи, тобто окрім фізичного болю, він пережила психологічний стрес, пов`язаний із самою аварією, втраченою працездатністю на певний час, а також був вимушений внести обмеження у його повсякденному житті.
При визначенні розміру моральних страждань потерпілої сторони (ст. 23 ЦК України) , суд враховує конкретні обставини матеріального становища, соціальних і сімейних зобов`язань особи обвинуваченого, який є працездатною особою, визнав вину, щиро розкаявся, а злочин вчинений з необережності. Суд вважає, що моральні страждання заподіяні потерпілій стороні, оскільки отримані середньої тяжкості тілесні ушкодження, які викликали розлад здоров`я, підлягають задоволенню, проте частковому.
Враховуючи обставини справи відшкодування моральної шкоди в розмірі 300 000 грн є завищеним розміром, оскільки моральна шкода повинна бути співмірна скоєному, моральним стражданням і втратам потерпілої сторони. Враховуючи вищенаведене, виходячи із принципу розумності і справедливості, суд визначає розмір заподіяної потерпілій стороні моральної шкоди у розмірі 30 000 грн.
Таким чином, заявлений цивільний позов органу прокуратури підлягає задоволенню в повному обсязі, а цивільний позов потерпілої сторони - частково (матеріальні збитки - 18 962,49 грн та моральну шкоду - 30 000 грн).
На підставі вимог ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта, згідно актів здачі-приймання висновків експертів: № 5562-34-25 на суму 8481,60 грн, № 4502-34-25 на суму 8905,68, № 4501-34-25 на суму 5088,96, № 4503-34-25 на суму 4240,80 грн, у загальному розмірі 26 717 грн 04 коп.
На підставі ст. 174 КПК України підлягає скасуванню арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 15.08.2025 року, з у рахуванням ухвал слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 03.11.2025 року та 21.11.2025 року про часткове скасування майна, а також наявності розписок про отримання майна на зберігання від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 349, 373, 374, 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.
Згідно з п.1 та п.2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_5  обов`язки, а саме:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з  ОСОБА_5  на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта, у розмірі 26 717,04 грн (двадцять шість тисяч сімсот сімнадцять гривень 04 копійки).
Цивільний позов прокурора Біляївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі КНП «Біляївська багатопрофільна лікарня» Біляївської міської ради - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кошти в розмірі 22 702,51 (двадцять дві тисячі сімсот дві гривні 51 копійка) на користь Держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Біляївська багатопрофільна лікарня» Біляївської міської ради, 67602, Одеська обл., м. Біляївка, вул. Харківська, 30 б, шляхом перерахування вказаної суми на розрахунковий рахунок ПА813052990000026007004900403, отримувач - КНП «Біляївська БЛ» БМР, код отримувача (ЄДРПОУ) - 01998704, банк отримувача - АТ КБ «Приватбанк», код банку (МФО) - 305299 шкода, заподіяна за відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 .
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4  - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 18 962,49 грн (вісімнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят дві гривні 49 копійок).
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяну моральну шкоду в розмірі 30 000 грн (тридцять тисяч гривень).
В іншій частині позову потерпілого - відмовити.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 15.08.2025 року та частково скасований ухвалами слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 03.11.2025 року та 21.11.2025 року – скасувати повністю.
Речові докази: 
-легковий автомобіль марки ВАЗ 21063, тілесного кольору, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , рік випуску - 1988, який належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 ОСОБА_6 , що знаходився у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - вважати повернутим за належністю, звільнивши від обов`язків за зберігальною розпискою;
-мотоцикл марки «Viper V250F-2», ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважати повернутим за належністю, звільнивши від обов`язків за зберігальною розпискою.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому, потерпілому та прокурору.
Згідно ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку, суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя          ОСОБА_1