"12" травня 2026 р. Справа № 677/76/26 

ЗАОЧНЕ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
судді         Олійник С.В.,
за участі секретаря       Захарової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

22 січня 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за Заявкою-договором № 3857656-960 про надання споживчого кредиту від 08.01.2024 року у розмірі 45 111,71 грн та понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.01.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено Заявку-договір №3857656-960 про надання споживчого кредиту. Кредитор належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Заявкою-договором не виконав, внаслідок чого станом на 30.09.2025 року заборгованість за Заявкою-договором №3857656-960 становить 45 111,71 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту – 5 393,75 грн; прострочена заборгованість за тілом кредиту – 12 870,14 грн; заборгованість за процентами – 0,04 грн; прострочена заборгованість за процентами – 1,3 грн; строкова заборгованість по комісії – 1 844,03 грн; прострочена заборгованість по комісії - 25 002,45 грн.
Процесуальні дії та рішення у справі.
22 січня 2026 року матеріали справи надійшли до Красилівського районного суду Хмельницької області.
28 січня 2026 року ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області цивільну справу передано до Вишгородського районного суду Київської області за підсудністю.
23 лютого 2026 року матеріали цивільної справи надійшли до Вишгородського районного суду Київської області.
03 березня 2026 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.
02 квітня 2026 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти винесення заочного рішення суду.
12 травня 2026 року протокольною ухвалою вирішено проводити розгляд справи у відсутності відповідача, в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи.
Позиції учасників справи.
Згідно позовної заяви представник позивача просить розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції Вишгородського районного суду Київської області, трекінгом поштових відправлень Укрпошти, поштовими відправленнями з відміткою про повернення «адресат відсутній», оголошеннями про виклик в судове засідання на офіційному веб-порталі «Судова влада».
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23.01.2023 у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, враховуючи, що одночасно існують умови, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Фактичні обставини справи.
08.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «ТАСКОМБАНК» та підписав заяву-договір №3857656-960 про надання споживчого кредиту.
Відповідно до умов заяви-договору, загальна сума кредиту становила 26 725,00 грн, з яких:сума кредиту без урахування комісії — 25 000,00 грн; комісія за надання кредиту — 6,9 %, що становить 1 725,00 грн. 
Комісія за надання кредиту є фіксованою, застосовується на весь строк кредитування та сплачується одноразово при наданні кредиту. Її розмір залежить від загальної суми кредиту за заявою-договором.
Кредитні кошти були надані шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «ТАСКОМБАНК».
Строк кредитування становив 24 місяці. Процентна ставка за користування кредитом — 0,01 % річних.
Крім того, умовами договору передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредиту у розмірі 6,9 %, що становить 1 844,03 грн. Зазначена комісія є фіксованою, застосовується протягом усього строку кредитування, нараховується щомісячно у перший робочий день розрахункового періоду на загальну суму кредиту та підлягає сплаті протягом строку дії кредитного договору.
Додатком до заяви-договору є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка також підписана відповідачем.
Факт видачі кредитних коштів та користування ними ОСОБА_1 підтверджується випискою по особових рахунках за кредитним договором №3857656-960 за період з 08.01.2024 року по 30.09.2025 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №3857656-960 від 08.01.2024 року, станом на 30.09.2025 року заборгованість ОСОБА_1 становить 46 955,78 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту (у тому числі прострочена) — 18 263,89 грн; заборгованість за процентами (у тому числі прострочена) — 1,38 грн; заборгованість за комісією (у тому числі прострочена) — 28 690,51 грн. 
18.09.2025 рокуАТ «ТАСКОМБАНК» направило на адресу ОСОБА_1 письмову вимогу про дострокове повернення кредитної заборгованості.
Застосовані норми права.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Мотиви і висновки суду.
Судом встановлено, що 08.01.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір №3857656-960 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених договором.
Факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується поданими позивачем письмовими доказами, зокрема заявою-договором, таблицею обчислення загальної вартості кредиту, випискою по особових рахунках та розрахунком заборгованості.
Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином та у повному обсязі, натомість відповідач порушив умови договору щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів і сплати передбачених договором платежів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №3857656-960 від 08.01.2024 року, станом на 30.09.2025 року заборгованість відповідача становить 46 955,78 грн.
Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 45 111,71 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту — 5 393,75 грн; прострочена заборгованість за тілом кредиту — 12 870,14 грн; заборгованість за процентами — 0,04 грн; прострочена заборгованість за процентами — 1,30 грн; строкова заборгованість за комісією — 1 844,03 грн; прострочена заборгованість за комісією — 25 002,45 грн.
Оцінюючи подані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами є обґрунтованими та підтверджуються належними і допустимими доказами.
Водночас, вирішуючи питання щодо стягнення комісії за обслуговування кредиту, суд враховує таке.
Відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавцю забороняється встановлювати платежі, які не є платою за фактично надані послуги. Комісія за обслуговування кредиту має бути чітко визначена, містити конкретний перелік додаткових або супутніх послуг банку та відповідати принципам добросовісності й справедливості.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, які саме додаткові послуги надавались відповідачу за щомісячну комісію у розмірі 6,9 % від суми кредиту. Сам по собі факт включення відповідної умови до кредитного договору не є безумовною підставою для стягнення такої комісії.
Подібна правова позиція викладена у практиці Верховний Суд щодо недопустимості стягнення платежів за обслуговування кредиту без конкретизації фактично наданих послуг.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 26 846,48 грн задоволенню не підлягають.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: заборгованість за тілом кредиту — 18 263,89 грн; заборгованість за процентами — 1,34 грн. Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню, становить 18 265,23 грн.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням того, що із заявлених позовних вимог у розмірі 45 111,71 грн судом задоволено вимоги на суму 18 265,23 грн, що становить 40,49 % від загального розміру позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 077,44 грн (2 662,40 грн х 40,49 % / 100). Інша частина судових витрат покладається на позивача.
Керуючись ст.ст. 258, 263-265, 268, 279, 280, 282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» кредитну заборгованість за Заявою-договором №3857656-960 від 08.01.2024 року у розмірі 18 265 грн 23 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1077 грн 44 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; код ЄДРПОУ 09806443.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя        С.В. Олійник