ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року Чернігів Справа № 620/4661/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Дубіної М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови, 

У С Т А Н О В И В:

24.04.2026 Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю (далі – СТОВ) «Батьківщина» звернулось до суду з позовом, в якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 30.10.2025 № UA205050/2025/000275/1;
визнати протиправною та скасувати складену Волинською митницею картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205050/2025/000991 від 30.10.2025, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією 25UA205050042568U7 від 30.10.2025. 
На обґрунтування позовних вимог СТОВ «Батьківщина» з посиланням на правові висновки Верховного Суду вказує на протиправність оспорюваних рішень відповідача, оскільки висновок у спірному рішенні про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, є безпідставним через те, що відповідачу було надано документи, які достеменно підтверджують вартість перевезення трактору від місця завантаження до кордону України, включаючи його навантаження на призначений для перевезення транспортний засіб, а саме : рахунок ТОВ «ТОП АГРО ТРАНС» від 30.10.2025 № 955 та довідка ТОВ «ТОП АГРО ТРАНС» про транспортні витрати від 30.10.2025 № 30/10-1, у якій зазначено, що транспортні витрати на перевезення вантажу трактор JOHN DEERE 8370R, 2016 року випуску, серійний номер 1RW8370RVGS109410 по маршруту Каунас, Литва – ПП Ягодин, Україна автомобілем з реєстраційним номером НОМЕР_1 /АС0469ХG складають 70 955,57 грн., а витрати на завантажувальні роботи включені до фрахту, здійснювались водієм самозаїздом, ці документи підставою для висновку про недостовірність наданої інформації про митну вартість товару теж бути не можуть; у платіжній інструкції в іноземній валюті від 12.09.2025 № 16 на суму 110 000,00 Євро СТОВ «Батьківщина» чітко зазначено, що цей платіж є передоплатою за сільськогосподарську техніку контракт NOVA025-2025 від 22.08.2025 додаток 3, і що сума здійсненого платежу та платіжні реквізити отримувача коштів повністю відповідають, як додатку 3 до договору № NOVA025-2025 від 22.08.2025, яким Компанія UAB «NOVA RENT» зобов`язалась поставити позивачу вживаний колісний трактор марка/модель: JOHN DEERE 8370R, серійний номер 1RW8370RVGS109410, рік випуску: 2016, години напрацювання: 8500, за ціною 110 000,00 Євро, так і складеним компанією UAB «NOVA RENT» з посиланням на цей самий договір PROFORMA № NRENT2025131 від 22.08.2025 р. та інвойс VAT INVOICE № NRENT2025131 від 27.10.2025, а перелічені вище документи підставою для висновку про недостовірність наданої позивачем інформації про митну вартість товару бути не можуть; оскаржуване рішення не містить ні порівнянь характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, ні пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо не може бути обґрунтованою підставою для коригування митної вартості; надані позивачем з метою митного оформлення товару документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності усі необхідні відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом за основним методом.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіної М.М. від 24.04.2026 позовну заяву СТОВ «Батьківщина» прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.
У відзиві на позовну заяву представник Волинської митниці заперечуючи проти заявлених позовних вимог вказує, зокрема, на законність своїх рішення та те, що те, що у митного органу були сумніви щодо заявленої митної вартості на підставі опрацьованих документів, що подані позивачем до митного оформлення, оскільки пунктом 2 Контракту від 22.08.2025 № NOVA025-2025 (далі - Контракт) передбачена передоплата за товари, що постачаються згідно даного контракту. Для підтвердження здійснення оплати за оцінюваний товар декларантом надано витяг з системи SWIFT №250245581.120925 від 12.09.2025 та копію платіжної інструкції в іноземній валюті від 12.09.2025 №16; згідно даних банківських платіжних документів оплата за товар була проведена 12.09.2025; при цьому, в інвойсі від 27.10.2025 №NRENT2025131 (далі - Інвойс) відсутня інформація щодо отримання оплати за товар, та вказано: «Сума до оплати: 110000 євро» та «Умови поставки: FCA (Incoterms) Каунас, Литва, але тільки після отримання повної оплати»; надана копія платіжної інструкції в іноземній валюті від 12.09.2025 № 16 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (далі - Положення №216), зокрема підпису(ів) [власноручного(их)/електронного(их)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатися рахунком. Відповідач зазазначає, що запропонувавши надати додаткові документи, митний орган сприяв позивачу в обґрунтуванні застосування першого (основного) методу визначення митної вартості ввезеного на митну території України товару, проте, позивач не усунув наявних розбіжностей та не підтвердив задекларовану митну вартість товару; за таких обставин з огляду на суперечність поданих декларантом документів та за відсутності документів на спростування сумнівів митного органу щодо задекларованої митної вартості товару, останній мав достатні та обґрунтовані підстави для визначення митної вартості товару не за ціною договору (контракту); митний орган правомірно скористався наданим Митним кодексом України (далі – МК України) правом на самостійне визначення митної вартості імпортованого позивачем товару; статтею 64 МК України чітко передбачено можливість застосування резервного методу визначення митної вартості товару на підставі раніше визнаних чи визначених вартостей, тобто митних декларацій, відомості про які наявні в митниці.
У відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача зазначає таке: як йдеться в пункті 26 Положення №216 надавач платіжних послуг повинен перевірити відповідність заповнення реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах вимогам розділу II цього Положення та реквізитам, зазначеним у документах, які відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань валютного регулювання є підставою для здійснення перерахування коштів в іноземній валюті або банківських металах з рахунку платника, а також поштові та платіжні реквізити контрагентів; враховуючи, що платіжна інструкція в іноземній валюті СТОВ «Батьківщина» від 12.09.2025 № 16 на суму 110 000,00 Євро подавалася надавачу платіжних послуг- Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» в електронній формі через систему iFOBS (клієнт-банк), її було підписано електронними цифровими підписами директора ТОВ «Батьківщина» ОСОБА_1 та головного бухгалтера ОСОБА_2 , відповідно оригінал цієї платіжної інструкції, засвідчений електронними цифровими підписами відповідальних осіб платника, знаходиться в електронній формі безпосередньо в АТ «Укрексімбанк», куди його було відправлено позивачем засобами електронного зв`язку; з цієї причини, на паперовій копії платіжної інструкції в іноземній валюті СТОВ «Батьківщина» від 12.09.2025 № 16 на суму 110 000,00 Євро, сформованій автоматично в системі iFOBS та яку АТ «Укрексімбанк» видало СТОВ «Батьківщина», а ТОВ «Батьківщина» відповідно надало Волинській митниці (копію додано до позовної заяви), власноручно проставлених особистих підписів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 немає і бути не може, що чинному законодавству України жодним чином не суперечить; при цьому, наявні на копії платіжної інструкції, яку було надано відповідачу, власноручні підписи уповноважених працівників та штампи АТ «Укрексімбанк» у рядках «Відмітка про надходження», «Підрозділ валютного нагляду», «Відмітка про виконання» беззаперечно вказують на те, що надавачем платіжних послуг цю платіжну інструкцію було отримано, перевірено, у тому числі на наявність обов`язкових реквізитів, та виконано, а отже й про те, що наявний в АТ «Укрексімбанк» електронний оригінал цієї інструкції містить електронні цифрові підписи директора СТОВ «Батьківщина» ОСОБА_1 та головного бухгалтера ОСОБА_2 ; за вказаних обставин, твердження відповідача в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів про те, що платіжна інструкція в іноземній валюті СТОВ «Батьківщина» від 12.09.2025 № 16 на суму 110 000,00 Євро не містить обов`язкових реквізитів, є безпідставними та судом до уваги братися не можуть; також позивач зазначає, що вартість навантаження трактору шляхом самозаїзду включено до вартості його перевезення, охоплюється вартістю перевезення, та будь-якою окремою сумою сторонами договору перевезення не виділялася, що не суперечить чинному законодавству України та міжнародним нормам, а до митної вартості товару включається, як вартість витрат на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, так і витрати на їх навантаження, відповідно до вартості перевезення трактору на ділянці Каунас (Литва) – п/п Ягодин у розмірі 70 955,57 грн. у нашому випадку включено, як вартість витрат на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, так і витрат на їх навантаження; будь – яких додаткових витрат на навантаження товару позивачем не понесено, що виключає можливість та потребу проставляння у графі 21 декларації митної вартості «Витрати навантаження, вивантаження та обробку» будь-якого числового значення, тому включення до вказаної у митній декларації типу ІМ/40/ДЕ № 25UA205050042568U7 від 30.10.2025 митної вартості товару суми у розмірі 70 955,57 грн свідчить про включення до неї, як вартості витрат на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, так і витрат на їх навантаження, а отже про безумовне дотримання позивачем приписів статті 58 МК України, а також про те, що вартість навантаження у будь-якому випадку поза визначеною позивачем митною вартістю товару не залишилася.
Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, встановив наступне.
СТОВ «Батьківщина» зареєстровано 30.03.2000. Основним видом господарської діяльності позивача, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11). Крім того, видами господарської діяльності позивача, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань є вирощування інших однорічних і дворічних культур (КВЕД 01.19), розведення великої рогатої худоби молочних порід (КВЕД 01.41), розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів (КВЕД 01.42), розведення свиней (КВЕД 01.46), оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (КВЕД 46.21) та інші виді діяльності. 
22.08.2025 між Компанією UAB «NOVA RENT» (Литовська Республіка), як Продавцем, та СТОВ «Батьківщина», як Покупцем, укладено договір № NOVA025-2025 (надалі – Договір), відповідно до умов якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується купити сільськогосподарську техніку згідно з Додатками до цього Договору. Оплата за товар здійснюється у вигляді передоплати. Покупець організовує та оплачує транспортування з Каунас, Литва до пункту поставки в Україні. Додатком № 3 від 22.08.2025 р. до договору № NOVA025-2025 від 22.08.2025 р. передбачено, що Продавець зобов`язався продати, а Покупець зобов`язався купити вживаний колісний трактор марка/модель: JOHN DEERE 8370R, серійний номер НОМЕР_2 , рік випуску : 2016, години напрацювання : 8500, за ціною 110 000,00 Євро. 
На підставі вказаного Договору Компанія UAB «NOVA RENT» надала СТОВ «Батьківщина» документ PROFORMA № NRENT2025131 від 22.08.2025, згідно якого вона зобов`язалася поставити позивачу вживаний колісний трактор марка/модель : JOHN DEERE 8370R, серійний номер НОМЕР_2 , рік випуску : 2016, в кількості 1 шт., за ціною 110 000,00 Євро. 
12.09.2025 СТОВ «Батьківщина» сплатило у безготівковій формі на поточний рахунок Компанії UAB «NOVA RENT» грошові кошти в сумі 110 000,00 Євро із призначенням платежу «PRPMNT FOR agricultural machinery CNTR NOVA025 2025 DD 22.08.2025 ANNEX 3», що у перекладі з англійської означає «передоплата за сільськогосподарську техніку контракт NOVA025-2025 від 22.08.2025 додаток 3», що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті СТОВ «Батьківщина» від 12.09.2025. № 16 на суму 110 000,00 Євро та SWIFT від 12.09.2025. № 250245581.120925, копії яких містяться в матеріалах справи.
На виконання умов Договору Компанія UAB «NOVA RENT» згідно інвойсу VAT INVOICE № NRENT2025131 від 27.10.2025 поставила позивачу вживаний колісний трактор марка/модель : JOHN DEERE 8370R, серійний номер НОМЕР_2 , рік випуску : 2016, в кількості 1 шт. за ціною 110 000,00 Євро. Перевезення трактору за маршрутом Каунас (Литва) – с. Калюжинці, Прилуцького району, Чернігівської обл. на замовлення позивача виконало Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОП АГРО ТРАНС», що підтверджується інвойсом VAT INVOICE № NRENT2025131 від 27.10.2025, договором на транспортно – експедиційне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та міжнародному сполученнях від 15.02.2021 № 15022021-3, укладений між СТОВ «Батьківщина», як Замовником, та ТОВ «ТОП АГРО ТРАНС», як Перевізником, заявка № 6764 від 17.10.2025 до договору № 15022021-3 від 15.02.2021, укладена між СТОВ «Батьківщина», як Замовником, та ТОВ «ТОП АГРО ТРАНС», як Виконавцем, міжнародна товарно – транспортна накладна CMR від 27.10.2025, рахунком на оплату ТОВ «ТОП АГРО ТРАНС» від 30.10.2025 № 955, платіжною інструкцією ТОВ «Батьківщина» від 30.10.2025 № 8079 на суму 188 136,00 грн., довідкою ТОВ «ТОП АГРО ТРАНС» про транспортні витрати від 30.10.2025 № 30/10-1, копії яких містяться в матеріалах справи.
05.08.2025 між СТОВ «Батьківщина», як Замовником, та Фізичною особою підприємцем (далі – ФОП) ОСОБА_3 , як Виконавцем, укладено договір доручення на надання митно – брокерських послуг № 05-08-25, відповідно до умов якого Виконавець зобов`язується, діючи як прямий митний представник, представляти інтереси Замовника в митних органах України, здійснювати митне оформлення та декларування товарів від імені та за рахунок Замовника, який є декларантом та утримувачем митного режиму товарів, що йому належать або якими він має право розпоряджатися. Виконавець зобов`язується здійснювати всі необхідні дії, пов`язані з підготовкою, поданням митної декларації (МД), супровідною документацією, а також представляти інтереси Замовника під час здійснення митного оформлення у відповідних митних органах. 
30.10.2025 з метою митного оформлення вказаного вище трактору представником СТОВ «Батьківщина» ФОП ОСОБА_3 було подано до Волинської митниці шляхом електронного декларування митну декларацію типу ІМ/40/ДЕ № 25UA205050042568U7 та декларацію митної вартості. 
Як зазначено у графі 44 митної декларації, що містить продовження на її другій сторінці, до неї було додано: договір від 22.08.2025 № NOVA025-2025, укладений між Компанією UAB «NOVA RENT», як Продавцем, та СТОВ «Батьківщина», як Покупцем; додаток № 3 від 22.08.2025 до договору № NOVA025-2025 від 22.08.2025, укладений між Компанією UAB «NOVA RENT», як Продавцем, та СТОВ «Батьківщина», як Покупцем; PROFORMA № NRENT2025131 від 22.08.2025; платіжна інструкція в іноземній валюті СТОВ «Батьківщина» від 12.09.2025 № 16 на суму 110 000,00 Євро; SWIFT від 12.09.2025 № 250245581.120925; інвойс VAT INVOICE № NRENT2025131 від 27.10.2025; договір на транспортно – експедиційне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та міжнародному сполученнях від 15.02.2021 № 15022021-3, укладений між СТОВ «Батьківщина», як Замовником, та ТОВ «ТОП АГРО ТРАНС», як Перевізником; заявка № 6764 від 17.10.2025 до договору № 15022021-3 від 15.02.2021, укладена між СТОВ «Батьківщина», як Замовником, та ТОВ «ТОП АГРО ТРАНС», як Виконавцем; міжнародна товарно – транспортна накладна CMR від 27.10.2025; рахунок на оплату ТОВ «ТОП АГРО ТРАНС» від 30.10.2025 № 955; платіжна інструкція ТОВ «Батьківщина» від 30.10.2025 № 8079 на суму 188 136,00 грн.; довідка ТОВ «ТОП АГРО ТРАНС» про транспортні витрати від 30.10.2025 р. № 30/10-1, договір доручення на надання митно – брокерських послуг від 05.08.2025 № 05-08-25, укладений між СТОВ «Батьківщина», як Замовником, та ФОП ОСОБА_3 , як Виконавцем; митна декларація країни відправлення від 28.10.2025 № 25LTKR50000A2121B0; фотографії трактору; технічний паспорт № 0468697; висновок експертного дослідження від 30.10.2025 № 351. 
Після подання декларації від митниці декларанту надійшло повідомлення від 30.10.2025 № 1769637, у якому відповідач посилаючись на те, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності, вказувалось про те, що позивачу необхідно згідно із статтями 53 та 54 МК України в 10-ти денний термін надати : 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 5) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається; 7) виписку з бухгалтерської документації; 8) копію митної декларації країни відправлення; 9) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. 
Того ж дня, представником СТОВ «Батьківщина» відповідачу було надано: копію митної декларації країни відправлення від 28.10.2025 №25LTKR50000A2121B0, копію платіжної інструкції від 30.10.2025 № 8079. 
Також, з метою митного оформлення товару, позивачем в порядку попередньої оплати було сплачено необхідні для того митні платежі : мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання (код 020): 544 618,26 грн; податок на додану вартість за ставкою 20% (код 028) : у сумі 1 198 160,17 грн, що підтверджується Оборотами учасника ЗЕД – 30875436 на рахунку митниці (єдиний рахунок) з 24.10.2025 по 30.10.2025, сформованими в особовому кабінеті СТОВ «Батьківщина» на веб-сайті Державної митної служби України (https://cabinet.customs.gov.ua/clistate). 
У свою чергу, Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 30.10.2025 № UA205050/2025/000275/1, у якому зазначила, що декларантом не забезпечено надання відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 МК України достовірних відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних. У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, МК України, частини шостої статті 54 Кодексу передбачено, що у разі неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю. 
У цьому відповідачем також зазначено, що у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 Кодексу) та методу 2б (стаття 60 Кодексу) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, які відповідають умовам статей 59,60 Кодексу, методу 2в (стаття 62 Кодексу) та методу 2г (стаття 63 Кодексу) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта - митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Кодексу на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС (ЕМД від 27.03.2025 № 25UA101020009769U3). За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено, - бувшого у використанні колісного трактора для сільськогосподарських робіт марки JOHN DEERE, моделі - 8370R, вага – 14500 кг нетто, тип двигуна - дизель, країна походження - США, календарий рік виготовлення 2016, торгова марка: JOHN DEERE, виробник: DEERE&COMPANY, який ввозився з Франції на умовах поставки FCA Carcans FR, митна вартість якого була заявлена декларантом та визнана митницею за резервним методом, та з урахуванням обсягу партії товару (1 шт). Рівень митної вартості становить 139200 євро за шт. 
Своє рішення про коригування митної вартості товарів відповідач обґрунтував тим, що одними із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, та транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (пункти 4, 6 частини другої статті 53 МК України). Пунктом 2 Контракту від 22.08.2025 № NOVA025-2025 передбачена передоплата за товари, що постачаються згідно даного контракту. Для підтвердження здійснення оплати за оцінюваний товар декларантом надано витяг з системи SWIFT №250245581.120925 від 12.09.2025 та копію платіжної інструкції в іноземній валюті від 12.09.2025 №16. Згідно даних банківських платіжних документів оплата за товар була проведена 12.09.2025. При цьому, в інвойсі від 27.10.2025 № NRENT2025131 (далі - Інвойс) відсутня інформація щодо отримання оплати за товар, та вказано: «Сума до оплати: 110000 євро» та «Умови поставки: FCA (Incoterms) Каунас, Литва, але тільки після отримання повної оплати». Окрім того, згідно з нормами Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положення №216. З урахуванням викладеного, надана копія платіжної інструкції в іноземній валюті від 12.09.2025 № 16 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Положенням № 216, зокрема підпису(ів) [власноручного (их)/ електронного(их)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатися рахунком. Отже, декларантом не надано до митного оформлення належного документального підтвердження ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар. 
Для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом надано: договір на транспортно – експедиційне обслуговування від 15.02.2021 №15022021-3, заявку від 17.10.2025 №6764, рахунок на оплату від 30.10.2025 №955, довідку про транспортні витрати від 30.10.2025 №30/10-1 та додатково копію платіжної інструкції від 30.10.2025 № 8079 щодо оплати транспортних послуг. В довідці про транспортні витрати від 30.10.2025 № 30/10-1 вказано, що витрати на завантажувальні роботи включені до фрахту, проте не надано відомостей щодо вартості навантаження (в товаросупровідних документах дані витрати не визначені кількісно та достовірно, та, відповідно, не включені в графи 21 ДМВ). 
Крім того, Волинською митницею складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 30.10.2025 № UA205050/2025/000991, згідно якої відповідач повідомив позивача про відмову у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією № 25UA205050042568U7 від 30.10.2025. В якості причини її складання у картці відмови зазначено наступне: Керуючись статтями 55 та 256 МК України, постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій», наказом Мінфіну від 30.05.2012 № 631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації за формою єдиного адміністративного документа" митне оформлення не може бути завершене у зв`язку із прийняттям рішення про визначення митної вартості від 30.10.2025 UA205050/2025/000275/1. 
Враховуючи, що вказаний вище трактор був терміново потрібен позивачу, СТОВ «Батьківщина» подало Волинській митниці нову митну декларацію від 30.10.2025 № 25UA205050042599U0, у якій зазначити ту саму митну вартість товару, на правильності якої наполягає позивач, а саме 110 000,00 Євро, але у графі «подробиці розрахунків» окрім раніше зазначених сум ввізного мита (код 020) 544 618,26 грн та ПДВ (код 028) 1 198 160,17 грн додатково зазначив суму ввізного мита (код 020) 135 592,28 грн та ПДВ (код 028): 298 303,03 грн, обраховані із суми, на яку митну вартість поставленого товару було збільшено відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товарів від 30.10.2025 № UA205050/2025/000275/1. 
Митне оформлення трактору за цією митною декларацією було проведено та товар був випущений у вільний обіг.
Вважаючи протиправними рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 30.10.2025 № UA205050/2025/000275/1 та складену Волинською митницею картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205050/2025/000991 від 30.10.2025, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією 25UA205050042568U7 від 30.10.2025, а свої права порушеними, СТОВ «Батьківщина» звернулось до суду з цим позовом.
Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
МК України від 13.03.2012 №4495-VІ (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування.
Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частинами першою та другою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. 
Відповідно до частини першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За правилами частин першої та другої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Відповідно до частин першої та другої статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. 
Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України). 
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
Частина п`ята статті 53 МК України містить норми, відповідно до яких забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. 
У свою чергу суд зазначає, що відповідно до частин першої - третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною п`ятою статті 54 МК України визначено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) обмінюватися інформацією, що стосується митної вартості товарів, в електронній формі у форматі міжнародних стандартів обміну електронною інформацією з митними органами іноземних держав із використанням інформаційних технологій, за умови дотримання вимог щодо її конфіденційності;
7) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (далі - ГАТТ) оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається митом. Під «дійсною вартістю» розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції. 
Тобто, митний орган, в першу чергу, цікавить кон`юнктура ринку відповідного товару та відповідність оцінюваного товару кон`юнктурі цього ринку. При здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується саме на дійсній вартості. 
Зазначені положення цілком ґрунтуються на нормі статті 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ, згідно з якою ніщо в цій Угоді не тлумачиться як таке, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданих для цілей митного оцінювання.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 
1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 МК України; 
2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 
3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору);
4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.
До того ж, з системного аналізу вищенаведених норм, зокрема приписів частини шостої статті МК України, вбачається, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості товарів може бути лише наявність у митного органу обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, виключно у разі : 1) невірно проведеного декларантом розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. 
Виходячи зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, причиною того, чому Волинська митниця не визнала заявлену декларантом митну вартість трактору за основним методом, яким є ціна Контракту, є те, що на думку відповідача: по-перше, декларантом не надано до митного оформлення належного документального підтвердження ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар; по-друге, в довідці про транспортні витрати від 30.10.2025 № 30/10-1 вказано, що витрати на завантажувальні роботи включені у вартість перевезення, проте не надано відомостей щодо вартості навантаження. 
Тобто, зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що правовою підставою його винесення фактично є пункту 2 частини шостої статті 54 МК України оскільки у цьому рішенні наведено зміст саме цієї норми чинного законодавства України, а саме що у разі неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.
Так, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частини четверта статті 58 МК України). 
Відповідно до пунктів 5, 6 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. 
В свою чергу, на виконання приписів частини другої статті 53 МК України в якості документів, які підтверджують митну вартість товару, зокрема вартість безпосереднього самого трактору, а також вартість його транспортування до місця ввезення на митну територію України, включаючи його навантаження, позивачем до митної декларації типу ІМ/40/ДЕ № 25UA205050042568U7 від 30.10.2025, з урахуванням додатково поданих документів зазначених вище, які підтверджують розмір усіх складових, з яких складається митна вартість товару, а саме : вартість безпосередньо самого трактору : 110 000,00 Євро, що за курсом НБУ, який діяв на момент подання митної декларації (30.10.2025) становив 48,8657 грн. за 1 Євро, дорівнює 5 375 227,00 грн; вартість транспортування товару до місця ввезення на митну територію України, включаючи його навантаження: 70 955,57 грн., усього митна вартість товару становить : 5 446 182,57 грн (5 375 227,00 грн + 70 955,57 грн = 5 446 182,57 грн). 
Щодо наведених в оспорюваному позивачем рішенні про коригування митної вартості товару аргументів відповідача, якими останній обґрунтовував свою відмову у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю, а саме що декларантом не надано до митного оформлення належного документального підтвердження ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар, а також, що у довідці про транспортні витрати від 30.10.2025 № 30/10-1 вказано, що витрати на завантажувальні роботи включені у вартість перевезення, проте не надано відомостей щодо вартості навантаження, суд зазначає таке. 
Верховний Суд, зокрема у постановах від 04.09.2020 у справі № 826/26058/15 та від 15.04.2021 у справі № 804/7757/16, дійшов висновку, що для цілей ідентифікації спірної поставки товару достатнім є зазначення у платіжних документах реквізитів зовнішньоекономічного договору, а відсутність посилання на конкретний рахунок-фактуру (інвойс) за таких обставин не може сама по собі свідчити про недостовірність заявленої митної вартості. 
Аналогічний за змістом підхід до застосування норм МК України у взаємозв`язку з вимогами валютного та банківського законодавства наведений і у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 520/10386/2020. 
У зазначеній справі Верховний Суд, аналізуючи положення МК України та Положення № 216, дійшов висновку, що чинним законодавством не встановлено обов`язку зазначати у банківському платіжному документі посилання на інвойс чи проформу-інвойс. 
Верховний Суд у цій постанові підкреслив, що сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс чи проформу, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару. 
Судом встановлено, що платіжні реквізити Компанії UAB «NOVA RENT», на які здійснено платіж, та які зазначено у платіжній інструкції в іноземній валюті від 12.09.2025 № 16 на суму 110 000,00 Євро та SWIFT від 12.09.2025 № 250245581.120925, зокрема банківська установа, номер банківського рахунку та SWIFT-код отримувача коштів, повністю співпадають із реквізитами Продавця, які зазначені у договорі від 22.08.2025 № NOVA025-2025 та додатку 3 до нього, укладеним між Компанією UAB «NOVA RENT», як Продавцем, та ТОВ «Батьківщина», як Покупцем, що беззаперечно свідчить про те, що кошти сплачені саме тій особі, яка є Продавцем за договором. 
Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами позивача про те, що оскільки у платіжній інструкції в іноземній валюті від 12.09.2025 № 16 на суму 110 000,00 Євро СТОВ «Батьківщина» чітко зазначено, що цей платіж є передоплатою за сільськогосподарську техніку контракт NOVA025-2025 від 22.08.2025 додаток 3, і що сума здійсненого платежу та платіжні реквізити отримувача коштів повністю відповідають, як додатку 3 до договору № NOVA025-2025 від 22.08.2025, яким Компанія UAB «NOVA RENT» зобов`язалась поставити позивачу вживаний колісний трактор марка/модель : JOHN DEERE 8370R, серійний номер 1RW8370RVGS109410, рік випуску : 2016, години напрацювання : 8500, за ціною 110 000,00 Євро, так і складеним компанією UAB «NOVA RENT» з посиланням на цей самий договір PROFORMA № NRENT2025131 від 22.08.2025 р. та інвойс VAT INVOICE № NRENT2025131 від 27.10.2025, перелічені вище документи підставою для висновку про недостовірність наданої позивачем інформації про митну вартість товару бути не можуть. 
Згідно із пунктом 14 розділу ІІ Положення № 216, платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер документа для ініціювання платіжної операції (може містити цифри та літери); 2) дату складання документа для ініціювання платіжної операції (число цифрами, місяць - цифрами або словами, рік - цифрами); 3) унікальний ідентифікатор платника або найменування (повне або скорочене) платника / прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), номер рахунку платника в іноземній валюті або банківських металах, адресу платника; 4) найменування та місцезнаходження надавача платіжних послуг платника (назви країни і міста); 5) цифровий або літерний код іноземної валюти або банківського металу відповідно до Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.02.1998 №34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 19.04.2016 № 269) (зі змінами) (далі - Класифікатор); 6) суму платіжної операції або масу банківських металів у тройських унціях цифрами (ціла частина числа відокремлюється комою) та словами; 7) унікальний ідентифікатор отримувача або найменування отримувача / прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), номер рахунку отримувача в іноземній валюті або банківських металах, на який перераховуються кошти або банківські метали (для отримувача - фізичної особи, який не має рахунку, реквізит номера рахунку не заповнюється); 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача [для банку - SWIFT код/(ВІС) або інший ідентифікатор банку отримувача; для небанківського надавача платіжних послуг отримувача - SWIFT-код/(ВІС) або інший ідентифікатор банку отримувача, у якого небанківський надавач платіжних послуг має відкритий розрахунковий рахунок та номер розрахункового рахунку небанківського надавача платіжних послуг]; 9) комісійні - зазначається порядок сплати комісійних винагород (витрат) надавачу платіжних послуг платника й іншим надавачам платіжних послуг за перерахування коштів в іноземній валюті або банківських металів за рахунок платника (OUR) або отримувача (BEN) або платника та отримувача (SHA), надається право надавачу платіжних послуг платника утримувати комісійну винагороду без платіжної інструкції платника; 10) призначення платежу; 11) код країни отримувача (три символи) відповідно до його місцезнаходження або проживання (за наявності такої інформації) або країни реєстрації (заповнюється платником або надавачем платіжних послуг платника); 12) ідентифікаційний код платника - для юридичних осіб зазначається код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) або обліковий номер, який присвоюється контролюючими органами, для фізичних осіб зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті / запис в електронному безконтактному носії або в паспорті проставлено слово "відмова"); 13) підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації; 14) резидентність - зазначає платник - фізична особа свою та отримувача резидентність словами "резидент" чи "нерезидент" під час перерахування коштів в іноземній валюті або банківських металів на користь іншої фізичної особи в межах України. Відповідно до п. 6 даного Положення ініціатор має право оформити платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах в електронній або паперовій формі. Як зазначено в п. 11 даного Положення, платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах оформляється, приймається, виконується, повертається та відкликається відповідно до порядку, визначеного нормативно-правовим актом Національного банку з питань здійснення безготівкових розрахунків у національній валюті користувачів платіжних послуг, з урахуванням особливостей, викладених у цьому Положенні. 
За правилами пункту 26 Положення № 216 надавач платіжних послуг повинен перевірити відповідність заповнення реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах вимогам розділу II цього Положення та реквізитам, зазначеним у документах, які відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань валютного регулювання є підставою для здійснення перерахування коштів в іноземній валюті або банківських металах з рахунку платника, а також поштові та платіжні реквізити контрагентів. 
Згідно із пунктом 18 Указівок щодо особливостей заповнення реквізитів платіжної інструкції, оформленої в паперовій або електронній формі, що є додатком до Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 163, Платіжна інструкція засвідчується підписом(ами) [власноручним(ими)/електронним(ими)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) має(ють) право розпоряджатися рахунком, або кодом автентифікації. Електронний підпис створюється відповідно до вимог, установлених Положенням про використання електронного підпису та електронної печатки, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 20.12.2023 № 172 (далі - Положення № 172). 
Відповідно до пункту 19 цих Указівок платіжна інструкція засвідчується підписами [власноручним(ими)/електронним(ими)] уповноваженого працівника надавача платіжних послуг, який оформив платіжну інструкцію, та працівника, на якого покладено функції контролера. У разі перерахування коштів на рахунки отримувачів (фізичних та юридичних осіб), які відкриті в іншого надавача платіжних послуг, платіжна інструкція засвідчується підписом(ами) [власноручним(ими)/ електронним(ими)] уповноваженого(их) працівника(ів) надавача платіжних послуг, визначеного(их) внутрішніми документами надавача платіжних послуг. 
Тож, враховуючи, що платіжна інструкція в іноземній валюті СТОВ «Батьківщина» від 12.09.2025 № 16 на суму 110 000,00 Євро подавалася надавачу платіжних послуг- Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» в електронній формі через систему iFOBS (клієнт-банк), її було підписано електронними цифровими підписами директора ТОВ «Батьківщина» ОСОБА_1 та головного бухгалтера ОСОБА_2 , відповідно оригінал цієї платіжної інструкції, засвідчений електронними цифровими підписами відповідальних осіб платника, знаходиться в електронній формі безпосередньо в АТ «Укрексімбанк», куди його було відправлено позивачем засобами електронного зв`язку. 
З цієї причини, на паперовій копії платіжної інструкції в іноземній валюті ТОВ «Батьківщина» від 12.09.2025 № 16 на суму 110 000,00 Євро, сформованій автоматично в системі iFOBS та яку АТ «Укрексімбанк» видало СТОВ «Батьківщина», а ТОВ «Батьківщина» відповідно надало Волинській митниці, власноручно проставлених особистих підписів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 немає і бути не може, що чинному законодавству України жодним чином не суперечить. 
При цьому, наявні на копії платіжної інструкції, яку було надано відповідачу, власноручні підписи уповноважених працівників та штампи АТ «Укрексімбанк» у рядках «Відмітка про надходження», «Підрозділ валютного нагляду», «Відмітка про виконання» беззаперечно вказують на те, що надавачем платіжних послуг цю платіжну інструкцію було отримано, перевірено, у тому числі на наявність обов`язкових реквізитів, та виконано, а отже й про те, що наявний в АТ «Укрексімбанк» електронний оригінал цієї інструкції містить електронні цифрові підписи директора ТОВ «Батьківщина» ОСОБА_1 та головного бухгалтера ОСОБА_2 . 
За вказаних обставин, твердження відповідача в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів про те, що платіжна інструкція в іноземній валюті ТОВ «Батьківщина» від 12.09.2025 № 16 на суму 110 000,00 Євро не містить обов`язкових реквізитів є безпідставними. 
У свою чергу, відповідачем за допомогою належних і допустимих доказів на спростовано та не може бути спростовано того, що вказана вище господарська операція з купівлі трактору позивачем не сплачена. 
До того ж, у заявці на перевезення вантажу № 6764 від 17.10.2025 до договору № 15022021-3 від 15.02.2021, укладеній між СТОВ «Батьківщина», як Замовником, та ТОВ «ТОП АГРО ТРАНС», як Виконавцем, зазначено, що вантажем є трактор JOHN DEERE 8370R, адресою завантаження – Каунас (Литва), адресою розвантаження – Калюжинці (Україна). 
Беручи до уваги те, що придбаний позивачем трактор є транспортним засобом, що використовують як тягач в сільському господарстві для оранки землі та переміщення несамохідних знарядь і машин, він здатен самостійно заїздити на призначений для його перевезення транспортний засіб. 
Оскільки у нашому випадку саме водій перевізника ТОВ «ТОП АГРО ТРАНС» забезпечив розміщення трактора на призначеному для його перевезення транспортному засобі шляхом самозаїзду, відповідно вартість навантаження трактору було цілком правомірно включено у вартість перевезення. 
З цієї ж причини будь-якої окремої плати за навантаження трактору ні у договорі між компанією UAB «NOVA RENT» та ТОВ «Батьківщина», ні у договорі між ТОВ «Батьківщина» та ТОВ «ТОП АГРО ТРАНС» не встановлювалось, що не заборонено, а ні чинним законодавством України, а ні міжнародними нормами. 
У зв`язку із цим, враховуючи те, що судом встановлено надання позивачем відповідачу документів, з яких достеменно можна підтвердити вартість перевезення трактору від місця завантаження до кордону України, включаючи його навантаження на призначений для перевезення транспортний засіб, а саме: рахунок ТОВ «ТОП АГРО ТРАНС» від 30.10.2025 № 955 та довідка ТОВ «ТОП АГРО ТРАНС» про транспортні витрати від 30.10.2025 № 30/10-1, у якій зазначено, що транспортні витрати на перевезення вантажу трактор JOHN DEERE 8370R, 2016 року випуску, серійний номер 1RW8370RVGS109410 по маршруту Каунас, Литва – ПП Ягодин, Україна автомобілем з реєстраційним номером НОМЕР_1 /АС0469ХG складають 70 955,57 грн, а витрати на завантажувальні роботи включені до фрахту, здійснювались водієм самозаїздом, що свідчить про безпідставність висновку відповідача про недостовірність наданої інформації про митну вартість товару.
Враховуючи, що вартість навантаження трактору шляхом самозаїзду включено до вартості його перевезення, охоплюється вартістю перевезення, та будь-якою окремою сумою сторонами договору перевезення не виділялася, вказане не суперечить чинному законодавству України та міжнародним нормам, а до митної вартості товару включається, як вартість витрат на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, так і витрати на їх навантаження, відповідно до вартості перевезення трактору на ділянці Каунас (Литва) – п/п Ягодин у розмірі 70 955,57 грн, тому суд погоджується із доводами позивача про включення вартості витрат на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України у тому числі витрат на їх навантаження, що й виключало можливість та потребу проставляння у графі 21 декларації митної вартості «Витрати навантаження, вивантаження та обробку» будь-якого числового значення. 
Таким чином, включення до вказаної у митній декларації типу ІМ/40/ДЕ № 25UA205050042568U7 від 30.10.2025 митної вартості товару суми у розмірі 70 955,57 грн свідчить про включення до неї, як вартості витрат на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, так і витрат на їх навантаження, а отже про дотримання позивачем приписів статті 58 МК України, а також про те, що вартість навантаження у будь-якому випадку поза визначеною позивачем митною вартістю товару не залишилася. 
Окремо слід враховувати й висновки Верховного Суду, викладені в постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 821/1617/17, у якій зазначено, те, що з огляду на визначені зовнішньоекономічним контрактом умови поставки, всі витрати із завантаження, пакування, транспортування та страхування товару вже є включеними продавцем у фактурну вартість товару, а тому додаткові витрати на страхування та транспортування товару до порту, згідно з вимогами частини десятої статті 58 МК України, Товариство не понесло. 
За таких обставин, суд приходить до висновку, що митна вартість товару, визначена позивачем за основним методом, яким є ціна договору (контракту), у розмірі 5 446 182,57 грн відповідає дійсності, є такою, що сформовано з дотриманням приписів статті 58 МК України та підтверджено наданими митному органу документами, передбаченими частиною другою статті 53 МК України, а вимоги відповідача про необхідність надання декларантом додаткових документів на підтвердження вказаних відомостей є неправомірними, а коригування митної вартості, заявленої позивачем, на цій підставі необґрунтованим. 
Окрім того, надаючи оцінку доводам відповідача про те, що підставою для такого коригування стала цінова інформація, наявна в ЄАІС Держмитслужби, щодо аналогічних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, суд вважає за необхідне вказати на таке.
Так, відповідно до статті 55 МК України, митний орган за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом. 
При цьому, в разі здійснення коригування митної вартості за таким другорядним методом, як резервний, у рішеннях про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо: у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу до того ж зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598). 
Верховним Судом з цього приводу напрацьована стала практика, відповідно до якої, рішення не може бути визнане правомірним, якщо у ньому не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови тощо та не зазначено докладної інформації і джерел, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. 
Так, зокрема, у постанові від 18.12.2018 у справі № 820/7133/15 Верховний Суд підтримав суди першої та апеляційної інстанцій та зазначив, що як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 МК України; подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої, п`ятої статті 58 МК України; судами обґрунтовано відхилені посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами; неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості; у рішенні про коригування митної вартості також відсутні усі відомості про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності митниця прийняла рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару; однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості; не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару. 
Такий підхід Верховного Суду узгоджується з положеннями пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України про те, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів повинно містити не лише наявну в митного органу інформацію (у тому числі, щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, але й обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. 
Так, в оскаржуваному рішенні Волинської митниці вказано, що, у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме, методу 2а (статті 59 МК України) та методу 2б (статті 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (статті 62 МК України) та методу 2г (статті 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, - митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. Рівень митної вартості становить Товар №1- 6,68 дол. США за м2 (МД від 16.03.2024 №UA 100180/2024/003422). Товар №2-5,77 дол. США за м2 (МД від 11.10.2023 №UA 100330/2023/15362). 
Натомість, оскаржуване рішення не містить ні порівнянь характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, ні пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо не може бути обґрунтованою підставою для коригування митної вартості. Таким чином, розрахована відповідачем митна вартість не є доведеною та обґрунтованою, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню. 
Аналогічна правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №826/6346/16, від 14.08.2018 у справі №821/1617/17 та від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а. 
Зокрема, одними із визначальних характеристик, за якими визначається вартість будь-якої сільськогосподарської техніки, є її технічний стан, умови та інтенсивність її попередньої експлуатації, наявність пошкоджень та несправностей, умови її оплати. 
Проте, будь-яких пояснень, обґрунтувань та доказів того, що ці характеристики у техніки, яку придбав позивач та техніки, вартість якої взято за основу для коригування митної вартості за резервним методом, є абсолютно тотожними, відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товарів не наведено, належними і допустимими доказами не підтверджено, що свідчить про відсутність обґрунтованих підстав для коригування митної вартості. 
Надані позивачем з метою митного оформлення товару документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності усі необхідні відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом за основним методом. 
Верховний Суд у висновках за аналогічними справами сформував усталену позицію, відповідно до якої митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. 
Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. 
При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару. 
Зазначена вище позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/10733/15, від 09.04.2019 у справі № 825/1990/17, від 09.04.2019 у справі № 826/15850/15, від 07.05.2020 у справі № 400/2922/18. 
З системного аналізу статей 53, 54, 57, 58 МК України вбачається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Аналіз документів, поданих позивачем до митниці, засвідчує, що остання мала в своєму розпорядженні всі дані, які надавали можливість перевірити числові значення складових митної вартості товарів, які були задекларовані позивачем. 
Враховуючи, що подані до митного оформлення документи у сукупності дають змогу ідентифікувати спірний товар та містять достатні відомості про складові його митної вартості, зазначені митним органом підстави для сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості за основним методом є необґрунтованими. 
Наданими відповідачу з метою митного оформлення документами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях та піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за другорядним методом, що в свою чергу вказує на те, що рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 30.10.2025 № UA205050/2025/000275/1 суперечить наведеним вище нормам чинного законодавства України, а тому має бути визнано протиправним та скасовано в судовому порядку. 
При цьому, суд враховує й те, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів будь-яких тверджень та їх обґрунтувань про те, що сама по собі вартість трактору, за якою СТОВ «Батьківщина» придбало його у компанії UAB «NOVA RENT» не відповідає дійсності, є заниженою/завищеною або щось подібне не наведено. 
Щодо оспорюваної картки відмови в прийнятті митної декларації, суд зазначає, що відповідно до пунктів 11, 12 статті 264 МК України, митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом. У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. 
Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, на яке накладено електронний підпис посадової особи митного органу. 
Відповідно до частини першої статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. 
Тож, оскільки оскаржувану картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 30.10.2025 № UA205050/2025/000991 було складено відповідачем лише з причини того, що митне оформлення не може бути завершене у зв`язку із прийняттям рішення про визначення митної вартості від 30.10.2025 № UA205050/2025/000275/1, яке як зазначено вище суперечить нормам чинного законодавства України, ця картка відмови також не відповідає нормам чинного законодавства України і її теж має бути визнано протиправною та скасовано як похідну вимогу. 
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що оскаржувані рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та картка відмови є такими, що не відповідають критеріям, визначеним у статті 19 Конституції України та статті 2 КАС України, є протиправними та підлягають скасуванню.
Судом також враховано, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, №303-A, пункт 29).
У пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15.11.2007, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
Крім того, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші аргументи сторін, з урахуванням викладеного, не є суттєвими, а тому суд не надає правової оцінки таким.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення цього позову.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 7 869, 15 грн згідно із платіжною інструкцією від 24.04.2026 № 4151, тому з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі 7 869, 15 грн.
Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 227, 241-246, 250-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови, - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 30.10.2025 № UA205050/2025/000275/1. 
Визнати протиправною та скасувати складену Волинською митницею картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205050/2025/000991 від 30.10.2025, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією 25UA205050042568U7 від 30.10.2025. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» судовий збір у розмірі 7 869, 15 грн, сплачений згідно із платіжною інструкцією від 24.04.2026 № 4151. 
Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. 
Позивач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» (17311, Чернігівська область, Срібнянський район, село Калюжинці, вул. Незалежності, будинок 51; унікальний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 30875436).
Відповідач – Волинська митниця (вул. Призалізнична, буд. 13, с. Римачі, Ковельського району, Волинської області, 44350; унікальний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 43958385). 

Суддя Марія ДУБІНА