Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Харків 
25 червня 2026 року №520/5941/24 
Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:
Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 12.04.2024, просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" в частині невжиття заходів щодо збору (підготовки) та подання (направлення) до уповноваженого органу структурного підрозділу МВС України – Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України всіх необхідних документів і подання про призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за вислугу років, для подальшого їх направлення до органу, що призначає пенсії до Пенсійного фонду України в Харківській області;
- зобов`язати Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" підготувати та подати до уповноваженого органу - структурного підрозділу МВС України – Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України всіх необхідних документів і подання про призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за вислугу років, для подальшого їх направлення до органу, що призначає пенсії до Пенсійного фонду України в Харківській області, відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив службу в органах внутрішніх справ в період з 11.04.1997 по 20.11.2012 та набув право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п."а" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ, у зв`язку з чим звернувся до Головного управління МВС України в Харківській області з заявою про оформлення всіх необхідних документів і подання про призначення пенсії до органів пенсійного фонду. Листом від 13.02.2024 №33/41-530 Державна установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" відмовлено ОСОБА_1 в направленні документів з підстав відсутності необхідного страхового стажу для призначення пенсії за вислугу років. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, а свої права на достатнє пенсійне забезпечення порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.
Представник відповідача - Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що вислуга років в органах внутрішніх справи ОСОБА_1 на день звільнення в календарному обчисленні складає 17 років 08 місяців 10 днів, що менше необхідних 21 календарний рік та відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не достатньо для призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку з чим відсутні підстави для звернення до органів пенсійного фонду з поданням при призначення пенсії. Крім того, представник відповідача зазначив про відсутність у нього повноважень на оформлення та подання документів для призначення пенсій. 
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Позивач – ОСОБА_1 , в період з 11.04.1997 по 20.11.2012 року проходив службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується витягом з послужного списку.
Згідно довідки Головного управління МВС України в Харківській області від 27.11.2023 №1396Вк/119-2023 ОСОБА_1 за час проходження служби обіймав посади, час проходження служби на яких зараховується до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, а саме: з 23.09.2002 по 16.02.2004, з 16.02.2004 по 20.09.2005, з 20.09.2005 по 22.10.2007, з 22.10.2007 по 16.10.2012, з 16.10.2012 по 20.11.2012.
Наказом Головного управління МВС у Харківській області від 20.11.2012 №205 о/с старшого прапорщика міліції ОСОБА_1 , міліціонера відділення №1 взводу №1 оперативної роти №2 БМОП "Беркут" ГУ, згідно з положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено у запас Збройних Сил за ст.63 пункт "Є" (за порушення дисципліни).
Вислуга років а день звільнення складає: у календарному обчисленні - 17 років 08 місяців 10 днів, у пільговому обчисленні - 22 роки 09 місяців 08 днів. 
26.01.2024 позивач звернувся до керівника Головного управління МВС України в Харківській області з заявою, в якій просив оформити всі необхідні документи та направити до органу, що призначає пенсії подання про призначення пенсії відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ.
Листом Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" від 13.02.2024 №33/41-530 позивача повідомлено, що відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб" ст.12 п."а" пенсія за вислугу років, зокрема, призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пенктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 і на день звільнення мають вислугу віків 21 календарних років і більше. Відповідно до Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженої наказом Міністерства органів внутрішніх справ України від 17.09.2018 №760 обчислюють вислугу років особи, яка набула право на пенсію, оформлюють розрахунок вислуги років для призначення пенсії підрозділ персоналу (кадрового забезпечення) апарату МВС, підрозділи фінансового забезпечення (бухгалтерські підрозділи) апарату МВС готують грошовий атестат та довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням, що подається для призначення пенсії. Наказом Міністерства внутрішніх справ від 25.02.2019 року №129 уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій - Департамент пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України. На підставі вищевикладеного, на разі у сектора соціального захисту і супроводу постраждалих та членів їх сімей ДУ "ТМО МВС України по Харківській області" не має підстав направити документи ОСОБА_1 до уповноваженого структурного підрозділу МВС для призначення пенсії за вислугу років
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не направлення до уповноважених структурних підрозділів МВС документів для призначення пенсії за вислугу років протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах прикордонної служби, визначає Закон №2262-ХІІ. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Згідно з пунктом "б" статті 1-2 Закону №2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Стаття 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Відповідно до п."а" ст.12 Закону №2262-XII, пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п. "б"-"д", "ж" ст. 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у ч. 3 ст. 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше.
З матеріалів справи вбачається, що позивача звільнено зі служби з 20.11.2012.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
Згідно з ст. 17-1 Закону №2262-XII передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначений Порядок затверджено постановою КМУ №393 від 17.07.1992.
На виконання зазначених вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 1992 року №393 затвердив Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі – Порядок №393).
На час звільнення позивача зі служби (20.11.2012) діяла редакція п.3 Порядку № 393, яка визначала види служби, які зараховуються на пільгових умовах для призначення пенсії за вислугу років.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №119 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393", яка набрала чинності 19.02.2022 року до Порядку №393 внесено зміни, відповідно до яких Порядок №393 доповнено п.2-1 такого змісту: "Для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови".
Відповідно до п.3 Порядку №393 (в редакції постанови №119) визначає, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абз.1 п.1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяці у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.
Згідно з п.3 Порядку №393 (в редакції постанови №119) визначає види служби, які зараховуються на пільгових умовах лише для визначення розміру пенсії за вислугу років, а не для призначення такої пенсії.
Отже, правове регулювання щодо права на призначення пенсії за вислугу років зазнало змін і, у зв`язку з такими змінами, як Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", так і Порядок №393 (в редакції постанови №119) виникнення права на таку пенсію пов`язують з наявністю певної вислуги років в календарному обчисленні, а не пільговому.
Розглядаючи питання розбіжностей у застосуванні норм матеріального права, суд бере до уваги, що різні аспекти дії закону у часі неодноразово досліджувалися Конституційним Судом України.
У рішенні від 09.02.1999 року №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
У рішенні Конституційного Суду України від 12.07.2019 року №5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом ч.1 ст.58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).
Отже, у разі безпосередньої (прямої) дії закону в часі новий нормативний акт поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, або до набрання ним чинності і тривали на момент набрання актом чинності.
Якщо під час вирішення суб`єктом владних повноважень певного питання (в даній справі щодо наявності підстав для направлення до пенсійного органу документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років), до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками.
Такого ж висновку, вирішуючи можливість застосування до спірних правовідносин нормативно-правового акта, який зазнав змін з моменту звернення позивача до суб`єкта владних повноважень, до моменту прийняття останнім рішення за результатами розгляду такого звернення, дійшов Верховний Суд у складі у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 року у справі №803/1541/16.
Правова визначеність, як елемент верховенства права, не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. Як стверджує єдиний орган конституційної юрисдикції, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абзац 4 п.4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.03.2018 року №5-р/2018).
Постанову №119 прийнято Кабінетом Міністрів України на реалізацію своїх повноважень та після прийняття такої постанови і стаття 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і Постанова №393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.
Відповідно до ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та п.п.1 та 2-1 Постанови №393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а п.3 Постанови №393 визначає, що певні періоди підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абз.1 п.1 цієї постанови.
Таким чином, постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №119 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393" усунуто розбіжності між Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Порядком №393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
З огляду на наведене, колегія суддів вважає правильним підхід, відповідно до якого умовою для призначення пенсії за вислугу років для осіб, які звільнились зі служби до набрання чинності Постанови №119, але звернулись із заявою про оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" після набрання чинності зазначеної постанови, є наявність календарної вислуги років, без можливості обрахунку такої вислуги в пільговому обчисленні.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 10.12.2024 року у справі №520/5695/23 та постановами Верховного Суду від 16.12.2024 у справах №380/27532/23, №580/834/24, №560/15021/23, від 17.12.2024 у справі №380/13318/23, від 20.12.2024 у справах №520/24423/23, №520/33044/23, від 23.12.2024 у справах №200/1294/23, № 580/3058/24, від 24.12.2024 у справі №280/1070/24.
Визначальним в цій справі є момент, коли позивач почав реалізовувати своє право на призначення пенсії.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 звернувся з заявою 26.01.2024, тобто після набрання чинності Постановою №119, то суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, відтак його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними.
Посилання позивача на висновки викладені в постанові Верховного Суду №805/3923/18-а від 03.03.2021 суд вважає помилковим, оскільки під час розгляду даної справи Верховний Суд виходив з того, що редакція п.3 Постанови №393 чинна на момент розгляду справ на відміну від ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачала можливість зарахування пільгової вислуги років до стажу для призначення пенсії за вислугу років, оскільки абз.1 п.3 Постанови №393 до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №119 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393" встановлював, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому п.1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах […], тож суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не було враховано приписи підзаконного нормативно-правового акту.
Однак, після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №119 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393", і ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і Постанова №393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.
Тобто постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №119 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393" змінено правове регулювання щодо врахування пільгової вислуги років при призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та п.п.1 та 2-1 Постанови №393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а п.3 Постанови №393 визначає, що певні періоди проходження служби підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абз.1 п.1 цієї постанови.
Таким чином, висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03.03.2021 року у справі №805/3923/18-а та від 14.04.2021 року у справі №480/4241/18 ґрунтуються на іншому правовому регулюванні, а тому не можуть бути враховані при розгляді цієї справи, оскільки втратили свою актуальність для цього спору.
Враховуючи, що на день звільнення позивача (20.11.2012) він мав вислугу повних 17 календарних років замість необхідних 21 календарного року і більше, а пільгова вислуга років враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для призначення такої, у відповідача були відсутні підстави для підготовки документів, необхідних для призначення пенсії та надсилання цих документів до уповноваженого органу - структурного підрозділу МВС України - Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України та, в подальшому, до відповідного органу Пенсійного фонду України.
Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог позивача про визначення відповідачу зобов`язання підготувати та здійснити оформлення всіх необхідних документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з одночасним визнанням дій відповідача щодо відмови у вчиненні таких дій протиправними.
При вирішенні даної справи суд враховує правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 10.12.2024 року у справі №520/5695/23, від 24.12.2024 у справі №280/1070/24
Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 30.01.2019 року у справі №755/10947/17 суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію.
Приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що оскільки календарна вислуга років позивача становить менше 21 року (17 років 08 місяців 10 днів), а пільгова вислуга років враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для призначення такої, то позивач не набув право на призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до п. "а" ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані, у зв`язку із чим не підлягають задоволенню.
Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" (вул.Гіршмана, буд.8-10, м.Харків, 61002, код ЄДРПОУ 08734011) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, – відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території м.Харків та Харківської області, повний текст рішення складено 25 червня 2026 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО