ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року	м. Одеса	Справа № 915/1337/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Ярош А.І.,
суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.
за участю представників учасників справи:
від Військової частини НОМЕР_1 : Мазан О.І.,
від Товариства з обмеженою відповідальністю “БЕРЕГ ТРАНС БУД”: Бондаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі 
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.03.2026 року, суддя в І інстанції Олейняш Е.М., повний текст якого складено 10.03.2026 в м. Одесі
у справі: №915/1337/25
за позовом: Військової частини НОМЕР_1 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “БЕРЕГ ТРАНС БУД”
про стягнення 1 806 029,33 грн
ВСТАНОВИВ
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “БЕРЕГ ТРАНС БУД” пеню у розмірі 1 806 029, 33 грн, а саме: 
- 717 922,17 грн - пені в розмірі 0,1% вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення відповідно ч. 2 ст. 231 ГК України, ст. 121-1 БК України;
- 1 088 107,16 грн - пені в розмірі 0,1% договірної ціни за кожний день прострочення завершення будівництва згідно п. 13.6 договору.
Позов обґрунтований обставиною щодо неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами державного контракту (договору підряду) на будівництво об`єкту, а саме зобов`язань щодо виконання робіт у передбачені умовами Договору строки, у зв`язку з чим за порушення строків виконання робіт позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 1 806 029,33 грн відповідно до умов п. 13.3, п. 13.6 договору та положень ч. 2 ст. 231 ГК України.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 09.03.2026 у справі №915/1337/25 позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 1 004 406,61 грн пені; 12052,88 грн - витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.
Суд зазначив, що відповідач виконав роботи лише частково та порушив строки їх завершення, що ним не заперечується. У зв`язку з цим позивач, реалізуючи передбачене п. 13.4 договору право на застосування оперативно-господарської санкції, направив повідомлення про розірвання договору. Відповідно до п. 18.4 договору та ч. 3 ст. 653 ЦК України, договір вважається розірваним через три дні з моменту отримання повідомлення - тобто 03.07.2025, з припиненням зобов`язань сторін на майбутнє.
Оцінюючи вимоги про стягнення пені, суд виходив з того, що п. 13.4 передбачає відповідальність за порушення строків виконання окремих етапів робіт у вигляді оперативно-господарської санкції (право на розірвання договору), тоді як п. 13.6 встановлює штрафну санкцію у вигляді пені за порушення строку завершення будівництва. 
Відтак, оскільки договором не передбачено застосування пені за прострочення окремих етапів робіт, підстави для стягнення 717 922,17 грн відсутні.
Разом з тим, вимоги про стягнення пені за порушення строку завершення будівництва є обґрунтованими, оскільки така відповідальність прямо передбачена п. 13.6 договору та відповідає приписам ч. 2 ст. 231 ГК України. 
При цьому суд зазначає, що прострочення виконання зобов`язання починається з 21.06.2025 - наступного дня після встановленого договором кінцевого строку. Водночас, нарахування пені можливе лише в межах періоду існування зобов`язання. Оскільки договір розірвано 03.07.2025 і з цього моменту зобов`язання сторін припинені, відсутні правові підстави вважати, що після цієї дати відповідач продовжує порушувати зобов`язання. Саме з цієї причини останнім днем правомірного нарахування пені є 02.07.2025 включно, тобто день, що передує припиненню зобов`язань. Відповідно, період нарахування пені визначено з 21.06.2025 по 02.07.2025. З урахуванням наведеного, суд здійснив перерахунок та дійшов висновку про обґрунтованість стягнення пені у сумі 1 004 406,61 грн, тоді як у решті вимог відмовлено.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 , в якій останнє просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.03.2026 у справі №915/1337/25 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Військова частина НОМЕР_1 не погоджується з рішенням Господарського суду Миколаївської області від 09.03.2026 у справі №915/1337/25 виключно в частині відмови в задоволенні позовних вимог на суму 801 622,72 грн пені (83 700,55 грн пені, нарахованої за 03.07.2025, тобто день розірвання договору, а також 717 922,17 грн пені, нарахованої позивачем в розмірі 0,1% від суми невиконаних зобов`язань по окремим етапам робіт згідно ч.2 ст.231 ГК України та ст. 121-1 Бюджетного кодексу України.
Скаржник не погоджується з висновком суду про виключення з розрахунку пені 03.07.2025, зазначаючи, що день розірвання договору є днем його дії, а тому нарахування пені за цю дату є правомірним.
Щодо відмови у стягненні пені за прострочення виконання окремих етапів робіт Скаржник вказує, що відповідач визнав факт порушення строків та частково погодився з нарахуванням пені, а тому висновок суду про відсутність підстав для її стягнення є помилковим. Скаржник, обґрунтовуючи свою позицію, посилається на правові висновки, викладені у постановах справа № 910/14591/21, справа № 910/8425/19, справа № 922/2141/21 та справа № 922/1150/22, у яких, за його твердженням, підтверджено можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань, у тому числі в розрізі окремих етапів робіт, а також наголошено на значенні своєчасного виконання договірних зобов`язань, зокрема у публічно значущих правовідносинах.
Окремо наголошується, що договір укладено в умовах воєнного стану та стосується об`єктів оборонного призначення, а тому своєчасність виконання робіт має критичне значення для обороноздатності держави. Відповідач, приймаючи на себе зобов`язання, усвідомлював відповідні ризики та не довів наявності об`єктивних перешкод для їх виконання.
На думку скаржника, невиконання договору створює підвищені ризики, які не можуть оцінюватися лише через співвідношення розміру пені та можливих збитків, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції є помилковими та підлягають скасуванню.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що позивач безпідставно включив до періоду нарахування пені 03.07.2025 - день розірвання договору, оскільки з цієї дати зобов`язання сторін припиняються, а пеня може нараховуватися лише за час їх існування. Відтак останнім днем прострочення є 02.07.2025, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.07.2018 у справі № 927/1091/17.
Крім того, відповідач заперечує проти стягнення пені за прострочення окремих етапів робіт у сумі 717 922,17 грн, оскільки договором (п. 13.6) передбачено відповідальність лише за порушення строку завершення будівництва в цілому. Нарахування додаткової пені за етапи, на думку відповідача, є необґрунтованим і фактично призводить до подвійної відповідальності за одне й те саме порушення.
Таким чином, нарахуванням позивачем пені у розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення на суму 717 922,17 грн є необґрунтованим, не передбачено Договором та має ознаки подвійної відповідальності.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та призначено справу до розгляду на 07.05.2026 о 14:45.
В судовому засіданні 07.05.2026 брали участь представники учасників справи.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08.05.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю “БЕРЕГ ТРАНС БУД” (підрядник) та Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник) укладено державний контракт (договір підряду) № 161/4D від 08.04.2025 на будівництво.
Відповідно до п. 1.1 договору в порядку, строки та на умовах, визначених цим договором, замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик, власними силами виконати роботи з будівництва об`єкту, а замовник зобов`язується прийняти виконані на умовах Договору роботи та оплатити їх вартість.
Відповідно до п. 1.4 договору роботи виконуються в терміни, обумовлені календарним графіком виконання робіт (додаток 4), що є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до п. 2.1 договору вартість робіт по договору визначена за договірною ціною (додаток № 1) і складає: 83 700 550, 45 грн, в тому числі ПДВ 13 950 091,74 грн та є складовою частиною вартості робіт по об`єкту в межах зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва об`єкта.
Відповідно до п. 3.1 договору строки виконання робіт за цим договором визначені календарним графіком виконання робіт (додаток 4) та встановлюються до “20” червня 2025 року включно.
Відповідно до п. 3.2 договору підрядник розпочинає виконання робіт згідно з календарним графіком виконання робіт, але не пізніше 5 (п`яти) календарних днів після підписання договору підряду.
Відповідно до п. 3.3 договору строки виконання робіт можуть змінюватися із внесенням відповідних змін у договір у разі виникнення обставин непереборної сили (які засвідчуються відповідно до розділу 14 договору).
Відповідно до п. 3.4 договору після закінчення виконання робіт підрядник письмово повідомляє про це замовника. Датою закінчення робіт за договором вважається дата підписання акту готовності об`єкту до експлуатації, складеного уповноваженими представниками замовника разом із представниками підрядника.
Відповідно до п. 4.1.1 договору замовник має право відповідно до статей 235, 236, 237 Господарського кодексу України, у разі порушення підрядником господарських зобов`язань за договором застосувати в односторонньому порядку оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу з метою припинення або попередження повторення порушень, а саме: достроково розірвати договір в односторонньому порядку, письмово повідомивши підрядника (цінний лист із описом вкладення), у разі настання однієї з таких обставин: а) підрядник не розпочав будівництво об`єкта протягом 10 (десяти) календарних днів з дати підписання договору підряду. У такому випадку підтвердженням прострочення є акт огляду будівельного майданчика, складений уповноваженими представниками Замовника разом із представниками підрядника; б) підрядник більше ніж на 5 (п`ять) днів порушив строк виконання основних робіт, визначених у графіку виконання робіт, що підтверджується актом огляду будівельного майданчика, складеним уповноваженими представниками замовника разом із представниками підрядника; в) підрядник порушив будівельні норми/правила або стандарти чи вимоги проектно-кошторисної документації під час будівництва об`єкта та не усунув їх протягом узгоджених замовником та підрядником строку. Днем виявлення порушень вважається дата складання представниками замовника акта виявлених порушень, який складається разом із представниками підрядника. г) систематичне порушення підрядником умов даного договору.
Договір вважається розірваним через 5 (п`ять) календарних днів з дати отримання підрядником письмового повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку, який направляється замовником на адресу підрядника.
Відповідно до п. 4.2.3 договору замовник зобов`язаний прийняти від підрядника виконані роботи та оплатити їх в порядку та на умовах, визначених договором (із додатками та змінами до нього).
Відповідно до п. 4.2.5 договору замовник зобов`язаний за умови належного виконання робіт відповідно до ДБН, ДСТУ, кошторисних норм України, Настанови та інших документів у галузі будівництва, умов договору та за наявності відмітки уповноваженого представника технічного нагляду, підписувати підряднику акти виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в, довідки про вартість виконаних робіт та витрат за формою № КБ-3 протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту їх отримання замовником. У разі відмови від підписання актів виконаних робіт зі сторони замовника, останній письмово інформує підрядника про причини не підписання актів.
Відповідно до п. 4.4.1 договору підрядник зобов`язаний розробити проект виконання робіт протягом 10-денного терміну з дати підписання договору та надати його на затвердження замовнику.
Відповідно до п. 8.1 договору замовник за актом приймання-передачі об`єкта передає підряднику на період виконання робіт та до їх завершення Об`єкт (будівельний майданчик/фронт робіт).
Відповідно до п. 10.1 договору приймання та передача виконаних робіт здійснюються сторонами поступово у міру завершення виконання видів робіт, їх частин, окремих конструктивних елементів тощо, шляхом підписання сторонами Акта приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою № КБ-3. До складу Акта приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в включається підсумкова відомість ресурсів.
Відповідно до п. 13.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним договором, сторони несуть відповідальність передбачену цим договором та чинним законодавством України.
Відповідно до п. 13.2 договору підрядник несе відповідальність за якість і строки виконання робіт по об`єкту, якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.
Відповідно до п. 13.3 договору за порушення терміну початку виконання робіт по договору (пункт 3.1. договору), підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % (нуль цілих одну десятих відсотка) договірної ціни за кожний день не розпочатої роботи. У разі якщо підрядник не розпочав роботу протягом 10 (десяти) календарних днів, замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку, повідомивши підрядника письмово.
Відповідно до п. 13.4 договору за порушення підрядником строків завершення окремих видів робіт, визначених календарним графіком виконання робіт (додаток 4), на термін більший ніж 10 (десять) календарних днів, замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку, повідомивши підрядника письмово.
Відповідно до п. 13.6 договору за порушення строків завершення будівництва по договору, підрядник сплачує замовникові пеню у розмірі 0,1% (нуль цілих одна десята відсотка) договірної ціни, за кожен день такого прострочення, а за прострочення понад тридцять днів з підрядника додатково стягується штраф на користь замовника у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Відповідно до п. 13.8 договору штрафні санкції підлягають стягненню в повному обсязі незалежно від відшкодування збитків. Сплата штрафних санкцій не звільняє сторону від виконання прийнятих на себе договірних зобов`язань.
Відповідно до п. 13.13 договору закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення його умов.
Відповідно до п. 13.4 договору підрядник не несе відповідальності за порушення строків виконання робіт за договором, якщо таке порушення сталося не з його вини.
Відповідно до п. 14.8 договору сторони усвідомлюють, що даний договір укладається під час дії в Україні правового режиму воєнного стану, а тому сам факт дії воєнного стану в Україні не буде вважатися обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), крім випадків настання конкретних подій/обставин (окупація території агресором, де повинні вчинятися сторонами дії на виконання умов договору, знищення безпосередньо об`єктів сторін тощо) під час дії правового режиму воєнного стану, що буде підтверджено документами, які надаються відповідним уповноваженим органом.
Відповідно до п. 17.1 договору строк дії договору це час, протягом якого сторони будуть здійснювати свої права і виконувати свої зобов`язання відповідно до цього договору.
Відповідно до п. 17.2 договору договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" (зі змінами), але не пізніше ніж до 31.12.2025. У частині оплати - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.
Відповідно до п. 18.4 договору договір може бути достроково розірваний замовником у випадках: порушення строків виконання робіт; у випадку неякісного виконання робіт; коли у зв`язку зі специфікою діяльності замовника, відпадає потреба в даних роботах; у випадку кількаразових порушень виконавцем своїх зобов`язань; у випадку коли виконавець передав свої права та/або обов`язки за даним договором третій стороні без письмової згоди замовника. 
При цьому про розірвання договору замовник письмово повідомляє виконавця. В такому випадку договір вважається розірваним на третій календарний день з дати відправлення письмового повідомлення виконавцю.
Відповідно до п. 19.3 договору усі повідомлення між сторонами здійснюються в письмовій формі, направляються адресатові рекомендованим або цінним листом або вручаються під розписку. 
Відповідно до п. 20 договору невід`ємною частиною цього договору є: Додаток № 1 - Договірна ціна, на 10 арк. Додаток № 2 - Підсумкова відомість ресурсів, на 3 арк. Додаток № 3 - Зобов`язання, на 1 арк. Додаток № 4 - Календарний графік виконання робіт, на 1 арк. Додаток № 5 - План фінансування, на 1 арк.
Додатком № 1 до договору “Договірна ціна” сторони погодили, що договірна ціна є твердою та становить 83 700 550, 45 грн. з ПДВ. 
Додатком № 4 до договору “Календарний графік виконання робіт” сторони погодили графік і строки виконання робіт підрядником, а саме: влаштування першого рубежу загороджень (МПП+Єгоза) з 15.05.2025 по 31.05.2025; влаштування другого рубежу загороджень (ПТР+Єгоза) з 01.05.2025 по 31.05.2025; влаштування третього рубежу загороджень (Піраміди+Трос+Єгоза) з 08.05.2025 по 26.06.2025; влаштування четвертого рубежу загороджень (ПТР+Єгоза) з 15.05.2025 по 07.06.2025; влаштування п`ятого рубежу загороджень (ПТР+Єгоза) з 21.05.2025 по 14.06.2025; влаштування шостого рубежу загороджень (МППх2) з 27.05.2025 по 20.06.2025.
01.05.2025 замовником передано, а підрядником прийнято будівельний майданчик для виконання робіт з реконструкції об`єкта “Нове будівництво лінії невибухових інженерних загороджень № 4.2….”, про що між сторонами складено та підписано акт приймання-передачі будівельного майданчика до договору № 166/4D від 14.05.2025. Позивачем в позовній заяві зазначено, що при підписанні даного акту сторонами допущено описку в номері та даті договору. Однак, факт приналежності даного акту саме до договору № 161/4D від 08.05.2025 підтверджується записом в даному акті про назву об`єкту.
На виконання умов договору відповідачем виконано роботи на загальну суму 49 402 364,38 грн., що підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3) та актами приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в), а саме: 
- довідкою від 06.06.2025 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за червень 2025 на загальну суму 25 311 839, 50 грн. (форми КБ-3), актом приймання виконаних будівельних робіт № 1 за червень 2025 від 06.06.2025 на суму 25 311 839, 50 грн. (форми КБ-2в);
- довідкою від 19.06.2025 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за червень-2 2025 на загальну суму 11 229 835, 85 грн. (форми КБ-3), актом приймання виконаних будівельних робіт № 2 за червень-2 2025 від 19.06.2025 на суму 11 229 835,85 грн. (форми КБ-2в);
- довідкою від 19.06.2025 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за червень-3 2025 на загальну суму 5 631 843, 24 грн. (форми КБ-3), актом приймання виконаних будівельних робіт № 3 за червень-3 2025 від 19.06.2025 на суму 5 631 843,24 грн. (форми КБ-2в);
- довідкою від 27.06.2025 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за червень 2025 на загальну суму 3 779 710, 02 грн. (форми КБ-3), актом приймання виконаних будівельних робіт № 4 за червень 2025 від 27.06.2025 на суму 3 779 710,02 грн. (форми КБ-2в);
- довідкою від 02.07.2025 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за червень 2025 на загальну суму 5 253 828, 59 грн. (форми КБ-3), актом приймання виконаних будівельних робіт № 5 за червень 2025 від 02.07.2025 на суму 5 253 828,59 грн. (форми КБ-2в);
- довідкою від 22.08.2025 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за серпень 2025 на загальну суму (- 1 804 692, 82 грн.) (форми КБ-3), актом приймання виконаних будівельних робіт № 6 за серпень 2025 від 22.08.2025 на суму (- 1 804 692,82 грн.) (форми КБ-2в).
Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3) та акти приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) підписано та скріплено представникам сторін без зауважень. 
23.05.2025 позивачем направлено на адресу відповідача повідомлення № 5/532 від 23.05.2025 “Про розірвання договору”, яким позивач, враховуючи порушення підрядником строків виконання робіт, що підтверджується наявними у Військовій частині НОМЕР_1 Актами приймання виконаних будівельних робіт, керуючись умовами п. 4.1.1 договору, повідомив відповідача про розірвання Державного контракту (Договору підряду) на будівництво фортифікаційних споруд № 161/4D від 08.05.2025. 
Повідомлення № 5/532 від 23.05.2025 “Про розірвання договору” отримано відповідачем наручно 28.06.2025, що підтверджується підписом представника ТОВ “БЕРЕГ ТРАНС БУД” Конюченко В.М. та печаткою ТОВ “БЕРЕГ ТРАНС БУД” в правому верхньому куті листа.
Отже, в силу умов п. 4.1.1 договору договір вважається розірваним 03.07.2025.
Позивачем на виконання умов договору проведено оплату виконаних робіт на загальну суму 45 953 228, 61 грн., що підтверджується платіжними інструкціями, а саме: платіжна інструкція № 106 від 12.05.2025 на суму 25 110 165, 13 грн.; платіжна інструкція № 371 від 09.06.2025 на суму 201 674, 37 грн.; платіжна інструкція № 512 від 23.06.2025 на суму 11 229 835, 85 грн.; платіжна інструкція № 601 від 26.06.2025 на суму 5 631 843, 24 грн.; платіжна інструкція № 685 від 01.07.2025 на суму 3 779 710, 02 грн.
Відповідно до відомості щодо обсягів робіт, що невиконані станом на 20.06.2025 по будівництву об`єкту “Нове будівництво лінії невибухових інженерних загороджень № 4.2 в Харківській області” відповідачем не виконано роботи на загальну суму 47 158 875,11 грн.
Відомість складена в поточних цінах станом на дату підписання Державного контракту (договору підряду) № 161/4D від 08.05.2025.
Відповідно до інформації інженера технічного нагляду ФОП Городинський О.В. вих. № 2 від 20.06.2025, наданої Військові частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України, згідно договору підряду № 161/4D від 08.05.2025 по об`єкту: “Нове будівництво лінії невибухових інженерних загороджень № 4.2 в Харківській області”, підрядник ТОВ “БЕРЕГ ТРАНС БУД” не виконав умови договору, а саме: виконання будівельно-монтажних робіт в повному в зазначений термін до 20 червня 2025.
04.07.2025 позивачем направлено на адресу відповідача претензію № 34/257 від 04.07.2025, в якій позивач просив в місячний строк з дня одержання даної претензії задовольнити її, здійснивши перерахування штрафних санкцій (пені) в розмірі 1 806 029,33 грн.
Факт направлення претензії № 34/257 від 04.07.2025 підтверджується описом вкладення та поштовою накладною. Факт отримання відповідачем 07.07.2025 претензії підверджується інформацією за результатами трекінгу на сайті Укрпошта.
16.07.2025 відповідачем на адресу позивача направлено відповідь на претензію вих. № 125 від 16.07.2025, в якій відповідач зазначив, що погоджується з фактом порушення строків виконання зобов`язань за договором, але стосовно порушень п. 13.6 договору відповідач не погоджується з періодом нарахування пені 21.06.2025-03.07.2025. Останній день нарахування пені зазначається 03.07.2025, але датою підписання останнього акту виконаних робіт на майданчику є 27.06.2025, після чого акт надісланий на адресу військової частини.
Відповідач просив зарахувати дату закінчення нарахування пені датою підписання останнього акту виконаних робіт 27.06.2025 замість дати розірвання договору 03.07.2025 й відповідно перерахувати пеню згідно п. 13.6 договору.
Здійснивши перерахунок, відповідач погодився з розміром пені в сумі 1 303 826, 02 грн., а саме: 585 903, 85 грн. за період 21.06.2025 по 27.06.2025; 717 922, 17 грн. відповідно до ст. 231 ГК України.
Позивач зазначив, що всупереч вказаним вище умовам Договору, Відповідачем не виконані належним чином взяті на себе зобов`язання по виконанню робіт у передбачені умовами Договору строки, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.
Судова колегія звертає увагу, що Військова частина НОМЕР_1 не погоджується з рішенням Господарського суду Миколаївської області від 09.03.2026 у справі №915/1337/25 виключно в частині відмови в задоволенні позовних вимог на суму 801 622,72 грн пені (83 700,55 грн пені, нарахованої за 03.07.2025, тобто день розірвання договору, а також 717 922,17 грн пені, нарахованої позивачем в розмірі 0,1% від суми невиконаних зобов`язань по окремим етапам робіт згідно ч.2 ст.231 ГК України та ст. 121-1 Бюджетного кодексу України.
У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції переглядає зазначене судове рішення лише в межах цих вимог апеляційної скарги.
У зв`язку з чим, в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 1 004 406,61 грн пені, а також в частині розгляду клопотання відповідача про зменшення пені на 50% - перегляд рішення Південно-західним апеляційним господарським судом не здійснюється, відповідно до приписів частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України.
Отже, предметом апеляційного перегляду є вимоги позивача про стягнення з відповідача 717 922,17 грн пені, нарахованої позивачем в розмірі 0,1% від суми невиконаних зобов`язань по окремим етапам робіт згідно ч.2 ст.231 ГК України та ст. 121-1 Бюджетного кодексу України, а також 83 700,55 грн пені, нарахованої за порушення строку завершення будівництва згідно п. 13.6 договору за 03.07.2025, тобто станом на день розірвання договору.
Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.
Предметом спору у справі є застосування до Відповідача відповідальності, встановленої пунктом 13.6 Договору, а також чинним законодавством за порушення взятих на себе зобов`язань щодо виконання робіт, передбачених Договором, у встановлений строк.
Між сторонами виникли правовідносини на підставі договору будівельного підряду.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Як передбачено статтею 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
У відповідності до частини 1 статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Згідно з частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.
У відповідності до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до частин 1 і 2 статті 883 Цивільного кодексу України підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.
За статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Предметом апеляційного оскарження та, відповідно, апеляційного розгляду у даній справі є правомірність нарахування пені на підставі частини 2 статті 231 Господарського кодексу України та статті 121-1 Бюджетного кодексу України, з приводу чого колегія суду зауважує таке.
Так, як зазначалося вище, 08.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю “БЕРЕГ ТРАНС БУД” (підрядник) та Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник) укладено державний контракт (договір підряду) № 161/4D від 08.04.2025, відповідно до умов якого в порядку, строки та на умовах, визначених цим договором, замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик, власними силами виконати роботи з будівництва об`єкту: "Нове будівництво лінії невибухових інженерних загороджень № 4.2 в Харківській області" (далі - Об`єкт), а замовник зобов`язується прийняти виконані на умовах Договору роботи та оплатити їх вартість (п. 1.1 договору). 
Вартість робіт складає 83 700 550, 45 грн. (п. 2.1 договору).
На виконання умов договору відповідачем виконано роботи на загальну суму 49 402 364,38 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3) та актами приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в). Позивачем на виконання умов договору проведено оплату виконаних робіт на загальну суму 45 953 228, 61 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями.
Як встановлено судом, у додатку № 4 до договору “Календарний графік виконання робіт” та в п. 3.1 договору сторони погодили графік і строки виконання робіт підрядником, відповідно до якого кінцевий строк завершення робіт 20.06.2025. Крім того, в графіку сторони передбачили строки виконання окремих етапів робіт.
Відповідно до інформації з відомості щодо обсягів робіт, що невиконані станом на 20.06.2025, та інформації, наданої ФОП Городоцький О.В. листом вих. № 2 від 20.06.2025, підрядник ТОВ “БЕРЕГ ТРАНС БУД” не виконав умови договору, а саме: виконання будівельно-монтажних робіт в повному в зазначений термін до 20 червня 2025. 
Роботи не виконано на загальну суму 47 158 875, 11 грн.
Порушення строків виконання робіт відповідачем не заперечується. 
В зв`язку з порушенням відповідачем строків виконання робіт позивачем направлено на адресу відповідача повідомлення № 5/532 від 23.05.2025 “Про розірвання договору”, яке отримано відповідачем наручно 28.06.2025. 
Отже, як вірно встановлено місцевим господарським судом та не заперечується учасникам справи, в силу умов п. 13.4 та п. 18.4 договору, а також ч. 3 ст. 653 ЦК України договір є розірваним 03.07.2025 (28.06.2025 + три календарних дні), а зобов`язання сторін - припиненими.
Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 1 806 029, 33 грн, а саме: 
- 717 922,17 грн - пені в розмірі 0,1 % вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України, ст. 121-1 БК України;
- 1 088 107,16 грн - пені в розмірі 0,1 % договірної ціни за кожний день прострочення завершення будівництва згідно п. 13.6 договору.
У розділі 13 Договору сторонами узгоджена відповідальність та порядок врегулювання спорів:
-п. 13.1 - за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним договором, сторони несуть відповідальність передбачену цим договором та чинним законодавством України.
- п. 13.2 - підрядник несе відповідальність за якість і строки виконання робіт по об`єкту, якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.
- п. 13.3 - за порушення терміну початку виконання робіт по договору (пункт 3.1. договору), підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % (нуль цілих одну десятих відсотка) договірної ціни за кожний день не розпочатої роботи. У разі якщо підрядник не розпочав роботу протягом 10 (десяти) календарних днів, замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку, повідомивши підрядника письмово.
-п. 13.4 - за порушення підрядником строків завершення окремих видів робіт, визначених календарним графіком виконання робіт (додаток 4), на термін більший ніж 10 (десять) календарних днів, замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку, повідомивши підрядника письмово.
-п. 13.6 - за порушення строків завершення будівництва по договору, підрядник сплачує замовникові пеню у розмірі 0,1% (нуль цілих одна десята відсотка) договірної ціни, за кожен день такого прострочення, а за прострочення понад тридцять днів з підрядника додатково стягується штраф на користь замовника у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
- п. 13.8 - штрафні санкції підлягають стягненню в повному обсязі незалежно від відшкодування збитків. Сплата штрафних санкцій не звільняє сторону від виконання прийнятих на себе договірних зобов`язань.
-п. 13.13 - закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення його умов.
- п. 13.4 - підрядник не несе відповідальності за порушення строків виконання робіт за договором, якщо таке порушення сталося не з його вини.
Суд апеляційної інстанції констатує, що Позивач просив стягнути з Відповідача пеню, нараховану на підставі пункту 13.6 Договору, обчисленої від договірної ціни за період з 21.06.2025 року по 03.07.2025.
Календарним планом виконання робіт (додаток 4 до Договору) та пунктом 3.1 Договору сторонами узгоджено кінцеву дату виконання робіт – 20 червня 2025 року включно.
При цьому, пунктом 17.2 Договору визначено, що Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), але не пізніше ніж до 31 грудня 2025 року. У частині оплати – до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором.
Відповідач у заявах по суті спору не заперечував факту порушення кінцевого строку завершення робіт визначеного пунктом 3.1 Договору.
Враховуючи факт порушення Відповідачем зобов`язання щодо своєчасного завершення передбачених Договором робіт, нарахування Позивачем пені у розмірі 0,1% на підставі пункту 13.6 Договору з 21 червня 2025 року є правомірним.
Договір підряду є розірваним 03.07.2025, що не заперечується сторонами. 
Тобто, 03.07.2025 договір є розірваним, а зобов`язання сторін припинились на майбутнє, в тому числі зобов`язання підрядника продовжувати виконання робіт.
Враховуючи, що 03.07.2025 зобов`язання сторін за договором припинились, то, як наслідок, відсутні правові підстави для нарахування штрафних санкцій за 03.07.2025, оскільки відсутні підстави для твердження про порушення відповідачем зобов`язання, яке вже було припинено 03.07.2025.
Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що правомірним є нарахування пені, починаючи з 21.06.2025 (наступний день після граничної дати для завершення будівництва) по 02.07.2025 (включно) (дата, коли зобов`язання сторін існували та тривали).
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд виявив у ньому помилку, яка полягає у включенні дня фактичного розірвання договору, за який здійснено розрахунок.
Здійснивши власний розрахунок пені, суд встановив, що обґрунтованою, та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача є пеня в сумі 1 004 406, 61 грн за період з 21.06.2025 по 02.07.2025 (включно).
При цьому, колегія суддів вважає безпідставним покликання позивача в апеляційній скарзі на те, що нарахування пені повинно було б здійснюватися по 3 липня 2025 року включно, адже згідно з положеннями статей 253, 254 Цивільного кодексу України день фактичного виконання зобов`язання не включається до періоду прострочення (див. постанову Верховного Суду від 26.02.2024 у справі № 910/19787/21).
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення 83 700,55 грн пені, нарахованої за 03.07.2025, тобто день розірвання договору – слід відмовити.
Що ж стосується позовних вимог про стягнення з відповідача 717 922,17 грн пені, нарахованої позивачем в розмірі 0,1% від суми невиконаних зобов`язань по окремим етапам робіт згідно ч.2 ст.231 ГК України та ст. 121-1 Бюджетного кодексу України, то колегія суду зауважує наступне.
Згідно зі статтею 230 Господарського кодексу України (чинною на час спірних правовідносин) штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу
Відповідно до частини 1 статті 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.
Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Аналогічна норма закріплена в статті 121-1 Бюджетного кодексу України (“Відповідальність за порушення зобов`язань, пов`язаних з оборонними закупівлями”), а саме: у разі якщо порушення зобов`язання пов`язане з виконанням державного контракту (договору) постачальником товарів, виконавцем робіт та надавачем послуг та/або виконавцем державного контракту (договору) з оборонних закупівель для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони, а також інших товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі 20 відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.
За змістом частини 4 статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Із системного аналізу викладених норм законодавства вбачається, що відповідальність підрядника за умовами укладеного між сторонами у справі Договору у вигляді штрафних санкцій (пені, штрафу) настає у разі прострочення виконання Відповідачем підрядних робіт у цілому, а не за прострочення виконання окремих етапів робіт у межах основного зобов`язання.
Колегією суддів враховується послідовність практики щодо правозастосування статті 231 Господарського кодексу України, а саме: за загальним правилом неустойка (штраф, пеня) за порушення строків виконання підрядних робіт застосовується у разі прострочення підрядником виконання підрядних робіт в цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт у межах основного зобов`язання, за відсутності прямої вказівки в умовах договору про можливість застосування неустойки щодо порушення строків виконання окремих етапів робіт. При цьому недотримання проміжних строків календарного графіка (їх пропуск) не можуть бути розцінені як самостійна підстава для застосування відповідальності, оскільки оцінюватися має належне виконання договору у цілому з урахуванням кінцевого строку, визначеного сторонами.
Аналогічні правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 7 грудня 2018 року в справі №910/22058/17 та у постановах Верховного Суду від 23 липня 2019 року в справі №911/2076/18, від 29 серпня 2019 року в справі №911/2454/18, від 12 вересня 2019 року в справі №911/2360/18, від 24 січня 2020 року в справі №910/3362/18, від 25 лютого 2020 року в справі №910/3920/18, від 31 травня 2022 року в справі №910/4235/20, а також від 18 лютого 2025 року в справі №910/3385/24.
Окрім того, колегією суду враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 18 лютого 2025 року в справі № 910/3385/24, що помилковими є висновки судів попередніх інстанцій щодо відхилення посилання відповідача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 7 грудня 2018 року в справі № 910/22058/17, від 23 липня 2019 року в справі № 911/2076/18, від 24 січня 2020 року в справі № 910/3362/18, від 12 вересня 2019 року в справі № 911/2360/18, від 25 лютого 2020 року в справі № 910/3920/18 (з огляду на формулювання їх щодо зобов`язань за договором будівельного підряду, а не щодо договору підряду), оскільки як для договору підряду, так і для окремих видів договорів підряду (зокрема, будівельного), спільним є основний предмет договору, а саме: результат виконаних підрядником робіт, що свідчить про подібність правовідносин у вказаних справах зі справою, що розглядалася. Відтак релевантними є висновки Верховного Суду, викладені у вказаних вище постановах, що відповідальність підрядника за умовами укладеного між сторонами договору у вигляді штрафних санкцій (пені, штрафу) настає у разі прострочення відповідачем виконання підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт у межах основного зобов`язання.
Водночас, проаналізувавши вищеописану практику Верховного Суду та умови Договору, колегія суду виснує, що оскільки у Договорі немає прямої вказівки на відповідальність Відповідача за прострочення виконання окремих етапів робіт (виконання робіт по кожній із позицій відділень, їх частин, окремих елементів тощо), тому відповідальність, передбачена частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України не підлягає застосуванню до даних правовідносин саме в даних обставинах по справі. 
Окрім того, відповідальність, передбачена частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України (на підставі якої Позивач нараховує штрафні санкції) фактично дублюється у пункті 13.6 Договору, де передбачена відповідальність за порушення строків завершення будівництва, при цьому розмір пені, штрафу та порядок їх застосування за те ж порушення у пункті 13.6 Договору та частині 2 статті 231 Господарського кодексу України не відрізняються один від одного.
Цивільно-правова та господарсько-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 Цивільного кодексу України та статті 216 Господарського кодексу України.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, що визначено пунктом 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Неустойкою (штрафом, пенею), за статтею 549 Цивільного кодексу України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
За приписами частини першої статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
На відміну від положень Цивільного кодексу України, які штраф та пеню визначають як види неустойки в залежності від правил обчислення (частини друга та третя статті 549 цього Кодексу), а неустойку і як вид забезпечення виконання зобов`язання, і як правовий наслідок порушення зобов`язань, встановлених Законом або договором, положення Господарського кодексу України визначають неустойку, штраф та пеню як господарські санкції у вигляді грошової суми - штрафні санкції, суму яких учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань поділяється на встановлену Законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у Законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.
Розмір неустойки у зобов`язальних правовідносинах, право вимоги щодо якої набуде кредитор, обумовлений умовами для її застосування: характером неустойки (договірний або встановлений законом); підставами для її застосування (зазначення в договорі або в законі обставин, за яких її буде застосовано); складом неустойки (пеня, штраф), відповідно, розміром кожної із цих складових; умовами сплати неустойки внаслідок порушення зобов`язання, зокрема, у разі заподіяння збитків.
Разом з тим суд апеляційної інстанції констатує, що умовами Договору, зокрема пунктом 13.6 Договору, сторонами передбачено відповідальність за порушення строків завершення будівництва за Договором, зокрема, що Відповідач сплачує Позивачу пеню у розмірі 0,1% договірної ціни за кожен день такого прострочення, а за прострочення понад тридцять днів з Відповідача додатково стягується штраф на користь Позивача у розмірі 7% вказаної вартості.
В той же час навіть якщо сторони передбачили неустойку (пеню) за порушення строків виконання одного із договірних зобов`язань, то це не виключає застосування санкцій, передбачених частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України, у разі порушення контрагентом строків виконання інших зобов`язань. Втім, це мають бути саме основні зобов`язання, тобто такі, що становлять предмет господарського договору (контракту). При цьому санкції, передбачені частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України, не можуть бути застосовані до проміжних, не основних зобов`язань сторони (постанова Верховного Суду від 15 травня 2024 року у справі №910/8552/23 ).
Із системного аналізу викладених норм законодавства та умов Договору випливає, що відповідальність Відповідача за умовами укладеного між сторонами у цій справі Договору у вигляді штрафних санкцій (пені, штрафу) настає у разі прострочення виконання Відповідачем основного обов`язку із здачі завершеного будівництвом об`єкта в експлуатацію, тобто за прострочення виконання підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих видів робіт, які є проміжними роботами у межах основного зобов`язання.
Крім цього, колегією суду враховується, що пунктом 13.6 Договору передбачена відповідальність за порушення строків завершення будівництва в цілому, а не його окремих позицій.
В той же час, доводи в цій частині, котрі наводить апелянт не відповідають сталій практиці. При цьому скаржником не наведено мотивів, котрі б вказували на можливість по іншому переоцінити дані правовідносини і дійти до нових правових висновків.
З урахуванням наведеного нарахування Позивачем на підставі пункту 2 статті 231 Господарського кодексу України пені у розмірі 0,1% від вартості саме окремих позицій робіт є безпідставним, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені у сумі 717 922, 17 грн.
Посилання скаржника на те, що відповідач визнав факт порушення строків виконання робіт, не спростовує зазначених висновків, оскільки саме по собі визнання факту порушення не є достатньою правовою підставою для застосування відповідальності поза межами, визначеними договором та законом.
Так само безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо правомірності нарахування пені за прострочення виконання окремих етапів робіт із посиланням на практику Верховного Суду у справах №910/14591/21, №910/8425/19, №922/2141/21, №922/1150/22. 
Зазначені постанови не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки в них досліджувалися питання наявності підстав для зменшення розміру неустойки відповідно до статті 233 Господарського кодексу України або інші обставини, які не стосуються можливості нарахування пені саме за прострочення виконання окремих етапів робіт. 
При цьому у вказаних рішеннях відсутні правові висновки, які б підтверджували допустимість застосування подвійної відповідальності або нарахування штрафних санкцій за проміжні зобов`язання за відсутності прямої умови договору.
Натомість усталена практика Верховного Суду, наведена судом апеляційної інстанції (зокрема у справах №910/22058/17, №911/2076/18, №910/3362/18 та інших), прямо свідчить про те, що неустойка за порушення строків виконання підрядних робіт застосовується саме за прострочення виконання робіт у цілому, якщо інше прямо не передбачено договором.
Доводи скаржника щодо особливого значення спірного договору для забезпечення обороноздатності держави, а також укладення його в умовах воєнного стану, самі по собі не змінюють правової природи спірних зобов`язань та не можуть бути підставою для застосування до відповідача відповідальності, яка не передбачена умовами договору або нормами закону у відповідному обсязі.
В даному випадку, суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення вірно застосував положення національного законодавства, надав вірну оцінку спірним правовідносинам у контексті зазначених норм, у зв`язку із чим, колегія суддів дійшла висновку про правомірність висновку, викладеного місцевим господарським судом у рішенні, яке переглядається в апеляційному порядку, а доводи апелянта, зазначені ним в апеляційній скарзі є такими, що не спростовують висновків суду.
Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням того, що наведені в апеляційній скарзі порушення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.03.2026 у справі №915/1337/25.
За таких обставин, апеляційна скарга на рішення задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі залишається без змін.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.03.2026 у справі №915/1337/25 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.03.2026 у справі №915/1337/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі статтями 286-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 11.05.2026.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді: Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська