Справа № 375/339/26
Провадження № 1-кп/375/104/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року селище Рокитне 

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12025111250000331, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідуванням 11 грудня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Рокитне Білоцерківського району Київської області, громадянина України, українця, з освітою неповною середньою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не депутат, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
обвинуваченого ОСОБА_3 , 
захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), 

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
9 грудня 2025 року близько 20 години ОСОБА_3 перебував на залізно-дорожній станції «Рокитне», що розташована за адресою: вул. Вокзальна, 209 селище Рокитне Білоцерківський район Київської області, де зустрів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які запросили останнього до свого місця проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_3 залишився ночувати. 
В подальшому 10 грудня 2025 року близько 08 год 40 хв ОСОБА_3 перебуваючи в одній з кімнат будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 помітив на дерев`яній тумбі мобільний телефон Realmi C11 2021, мобільний телефон марки Vivo V2036, зарядний пристрій марки Xiaomi 20000 mAh з кабелем Type-C та в цей час в нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку). 
Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_3 діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року та продовженого Указом Президента України № 478/2025 від 14 липня 2025 року, переконавшись у тому, що його дії залишаються непоміченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також іншими сторонніми особами, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, взяв мобільний телефон Realmi C11 2021 вартістю 2 225 грн, мобільний телефон марки Vivo V2036, вартістю 3 000 грн, зарядний пристрій марки Xiaomi 20000 mAh з кабелем Type-C, вартістю 739,75 грн, які перебували у власності ОСОБА_7 , після чого поклав їх до власного рюкзаку та залишив даний будинок, а саме пішов в напрямку села Запруддя Білоцерківського району Київської області, довівши свій злочинний умисел до кінця, залишивши дані речі собі.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 5 964 гривні 75 копійок. 
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.
Позиції сторін та інших учасників судового провадження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що, так, дійсно він познайомився з потерпілими на залізничний станції, у подальшому вони запропонували у них переночувати, на що він погодився; зранку він прокинувся та викрав мобільні телефони і павербанк, оскільки в ньому скрутне матеріальне становище. В подальшому викрадені мобільні телефони було повернуто потерпілій. Зазначив, що зробив для себе висновки та шкодує про вчинене має бажання йти воювати.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутній сумнів щодо добровільності їхньої позиції, роз`яснивши положення частини 3 статті 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому частиною 3 статті 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
У зв`язку з викладеним суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Також відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.
Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує його дії за частиною 4 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Прокурор в судовому засіданні вказала на доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Просила призначити обвинуваченому покарання за частиною 4 статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. 
Також прокурор у судовому засіданні просила вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 5 лютого 2026 року, яким ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 4 статті 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі статті 75 КК України звільненого від відбування покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, виконувати окремо. 
При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.
Суд, відповідно до статті 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжкого, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (щиро розкаявся, вину визнав), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікарів нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, зі слів - працював неофіційно.
Обставиною, яка відповідно до статті 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
При цьому суд, із врахуванням всіх обставин справи, виходячи із тяжкості вчиненого кримінального правопорушення вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому не знаходить підстав для застосування щодо нього стаття75 КК України.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд виходить із характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення і обставин, що безпосередньо пов`язані із його вчиненням, та характеризують поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, а також враховує дані про особу обвинуваченого, а тому, на переконання суду, необхідним для виправлення та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання за частиною 4 статті 185 КК України у виді 5 п`яти років 5 місяців позбавлення волі.
Саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.
Суд враховує, що ОСОБА_9 засуджений вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 5 лютого 2026 року за частиною 4 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з встановлення іспитового строку на 2 (два) роки, однак це кримінальне правопорушення ОСОБА_9 вчинив до постановлення зазначеного вироку. 
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 передбачено, що коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
З урахуванням зазначеного вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 5 лютого 2026 року і цей вирок – виконувати самостійно. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Суд вважає за необхідне запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні не обирати.
Процесуальні витрати відсутні. 
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України. 
Керуючись статями 369, 373, 374, 376 КПК України, суд –

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років 5 (п`ять) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні не обирався.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 5 лютого 2026 року – виконувати самостійно.
Речові докази: мобільний телефон Realmi, чорного кольору 32ГБ, мобільний телефон Vivo, в захисному чохлі зелено-фіолетового кольору, 128 ГБ та павербанк білого кольору Xiaomi - повернути власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок суду, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, може бути подана до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_10