Сквирський районний суд Київської області

Справа № 376/2368/24 
Провадження № 2/376/123/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року Сквирський районний суд Київської області в складі:
Головуючого судді: Коваленка О.М.
при секретарі: Таранчук В.О.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування,- 

Встановив:
Позивач ОСОБА_1 01.08.2024 року звернувся до суду з вищевказаним позовом.
22.10.2024 року подав до канцелярії Сквирського районного суду Київської області уточнену позовну заяву, в обґрунтування якої вказав, що його мати ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним актовим записом № 78 та Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого 25 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сквирського районного управління юстиції у Київській області.
За життя ОСОБА_5 мала право приватної власності на нерухоме майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 77,5 кв. м., житловою площею 55,7 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно заповіту від 25 липня 2007 року (зареєстрованого в реєстрі за № 1792) ОСОБА_5 , все належне їй майно, де б воно не знаходилось, та взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, та на що вона за законом буде мати право заповідала ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 та прийняв спадщину після її смерті шляхом спільного проживання разом із спадкоємцем на день смерті спадкодавця за однією адресою. 
Позивач оформити спадщину на спадкове майно у нотаріуса не може, оскільки у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім позивача інших спадкоємців за заповітом не має. Крім ОСОБА_1 , спадкоємцями померлої ОСОБА_5 можуть бути її діти - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які спадщину не приймали та не заперечують, щодо оформлення спадкового майна за заповітом на позивача.
Тому, на підставі вищевикладеного позивач ОСОБА_1 звертається з даним позовом та просить суд: 
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 область, який належав ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в його відсутності та без застосування фіксації судового засідання, позов підтримує в повному обсязі (а.с.29).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в його відсутності та без застосування фіксації судового засідання, позов визнає в повному обсязі (а.с.26).
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в його відсутності та без застосування фіксації судового засідання, позов визнає в повному обсязі (а.с.27).
Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в її відсутності та без застосування фіксації судового засідання, позов визнає в повному обсязі (а.с.28).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з вимогами ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.
Частиною 1,4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач – визнати позов на будь – якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання на підставі вимог ст. ст. 200,206,211,247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що  ОСОБА_5 , все належне їй майно, де б воно не знаходилось, та взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, та на що вона за законом буде мати право заповідала ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Заповіту посвідченого приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу Київської області Корнійчук А.А. 25.07.2007 року, зареєстровано в реєстрі за №1792 (а.с.26).
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, Серії НОМЕР_1 , виданого 25 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сквирського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 78 (а.с.10).
Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 згідно ст. 1223 ЦК Українита прийняв спадщину після її смерті шляхом спільного проживання разом із спадкоємцем на день смерті спадкодавця за однією адресою. 
Позивач оформити спадщину на спадкове майно у нотаріуса не може, оскільки у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім позивача інших спадкоємців за заповітом не має. Також, спадкоємцями померлої ОСОБА_5 можуть бути її діти - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які спадщину не приймали та не заперечують, щодо оформлення спадкового майна за заповітом на позивача, що підтверджується їх заявами про визнання позову (а.с.26,27,28).
Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб 
(спадкоємців).
За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За життя ОСОБА_5 мала право приватної власності на нерухоме майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 77,5 кв. м., житловою площею 55,7 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Листом генерального директора КП КОР Київське обласне БТІ» Сергія Полегенько, №БЦ 806/1 від 11.03.2025 року, в якому зазначено, що відповідно паперових носіїв станом до 01.01.2023 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_5 на підстав договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого нотаріусом Сквирської нотаріальної контори 06.08.1973 року за №1248 (а.с.61). Також надали копії рішення виконавчого комітету Сквирської міської ради депутатів трудящих №204 від 17.10.1972 року про відвод земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку (а.с.62); рішення виконкому Сквирської міської ради депутатів трудящих №320 від 27.11.1972 року (а.с.63); акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 11.02.1980 року (а.с.65): заключення реєстрації домоволодіння від 26.01.1981 року (а.с.64).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
На підставі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Згідно з вимогами ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 прийняв спадщину, шляхом спільного проживання, проте оформити спадщину належним чином не має можливості, оскільки у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів, що унеможливлює прийняття спадщини у нотаріуса, отже, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як зверненням до суду з даним позовом позивач не має можливості та який підлягає задоволенню. 
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 4,5,12,13, 19, 81, 82, 200,206, 211,247,258,259,263 – 265, 315, 352,354 ЦПК України, ст.ст. 1216,1217,1218,1223,1233, 1268, 1269,1274 , 1297 ЦК України, суд, -

Ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування- задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 область, який належав ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко