Справа № 643/19586/25
Провадження № 2-др/643/31/26 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2026 Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого – судді Довготько Т.М.
за участю секретаря судового засідання – Вишнякової Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву представника позивача  ОСОБА_1 - адвоката Панасенка Павла Петровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , неповнолітньої ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко Марина Володимирівна про визнання права власності у порядку спадкування за законом,- 
ВСТАНОВИВ:
14.05.2026 представник позивача  ОСОБА_1 - Панасенко П.П. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 25 500,00 грн.
Заява обґрунтована тим, що в провадженні Салтівського районного суду міста Харкова знаходиться цивільна справа №643/19586/25 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко М.В. про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Позивач поніс витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 25 500 грн., що підтверджується відповідними доказами.
Судове рішення від 12.05.2026 (вступна та резолютивна частини) було проголошено судом 12.05.2026. Таким чином, строк на подання заяви про відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, у відповідача закінчувався 18.06.2026 (включно).
Відповідно до ч.3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Рішенням Салтівського районного суду міста Харкова від 12.05.2026, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , неповнолітньої ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко Марина Володимирівна про визнання права власності у порядку спадкування за законом задоволено. Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 14/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі - 2 136 грн. 78коп.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.
На підтвердження витрат на правову допомогу представником відповідача до заяви додано такі докази: ордер на надання правничої допомоги від 04.11.2025, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, Договір про надання правничої допомоги від 21.08.2025 р., Додаткову угоду погодження договірної ціни – додаток до Договору про надання правничої допомоги від 21.08.2025, квитанцію до прибуткового касового ордера №8 від 21.08.2025 у розмірі 21 000,00 грн., квитанцію до прибуткового касового ордера №5 від 12.05.2026 у розмірі 4 500,00 грн., розрахунок суми витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, за фактично надану правничу допомогу за Договором про надання правничої допомоги від 21.08.2025 ОСОБА_1 , акт приймання-передачі за надання правничої допомоги по Договору про надання правової допомоги від 21.08.2025.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 20 вересня 2023 року у справі № 753/7936/22 (провадження № 61-1519св23).
При цьому слід звернути увагу на позицію Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі № 927/153/22, згідно якої при визначенні витрат на правову допомогу слід враховувати наступне: чи змінювалася правова позиція у справі в судах першої та апеляційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додатково джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 910/20852/20.
Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 923/560/17, від 10 листопада 2021 у справі № 329/766/18, від 01 вересня 2021 у справі №178/1522/18.
Виходячи із положень ч.3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи характер виконаної адвокатом Панасенко П.П. роботи, її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначені представником позивача ОСОБА_1 – адвокатом Панасенко П.П. витрати на правничу допомогу в розмірі 25 500, 00 грн. є завищеними, а тому дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача  ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_5 - 15 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 141, 258-259, 270, 354-355, ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Заяву представника позивача  ОСОБА_1 - адвоката Панасенка Павла Петровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , неповнолітньої ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко Марина Володимирівна про визнання права власності у порядку спадкування за законом задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.
В стягненні решти витрат на правничу допомогу відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст додаткового рішення складено 22.05.2026.

Учасники справи: 
Позивач -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач -  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач – неповнолітня  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко Марина Володимирівна, місцезнаходження: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 85.

Суддя - Т.М. Довготько