Справа № 646/5707/26 
№ провадження 1-кп/646/1085/2026 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2026 року         м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова
у складі: головуючого – судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку спрощеного провадження, відповідно до ст.ст. 381, 382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026226170000040 від 09.02.2026 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, військовослужбовця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення – проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-
встановив:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним
08.02.2026 близько 15.00 год. ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті тривалих приязних відносин зі своїм сусідом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає разом з дружиною у вищевказаній квартирі, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, стоячи навпроти потерпілого ОСОБА_5 , почав наносити хаотичні удари ногами в різні ділянки тіла ОСОБА_5 , від яких останній впав на підлогу та з метою припинення отримання тілесних ушкоджень, підвившись, попрямував до кухні вищезазначеної квартири. Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , наздогнав ОСОБА_5 , який сховався на кухні під столом та продовжив наносити йому хаотичні удари ногами в різні ділянки тіла, а саме: в область голови, тулуба та ніг.
У результаті протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: садна на тлі синця на лівому ліктьовому суглобі, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою належать до легких тілесних ушкоджень; закритої тупої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку із наявністю двох забитих ран в лівій тім`яно-потиличній ділянці та підшкірної гематоми в лівій тім`яній ділянці, а також синців (підшкірних гематом) в обох навколоочневих ділянках (параорбітально), які належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня).
Крім того, 08.02.2026 приблизно о 15.10 год. ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , під час конфлікту з ОСОБА_5 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, виник раптовий протиправний умисел, спрямований на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка також мешкає за вищевказаною адресою.
Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись на кухні квартири, взяв зі столу дерев`яну скалку до правої руки та стоячи навпроти потерпілої ОСОБА_6 , наніс їй один удар в район лобно-тім`яної ділянки справа.
У результаті протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани в правій тім`яній ділянці голови, яка за критерієм тривалості розладу здоров`я належить до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня).
ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду
Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню надійшов до суду із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку відповідно до положень ст. 302 КПК України, оскільки ОСОБА_4 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, відповідно за правилами, передбаченими ст.ст. 381-382 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений, що був представлений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_4 , що був представлений захисником ОСОБА_7 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення – проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені у повному обсязі та не оспорює їх.
Також, у вказаній заяві зазначив, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 згідно з їх заявами, не заперечують проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення – проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, у кримінальному провадженні №12026226170000040 від 09.02.2026, згодні із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлені з обмеженням права апеляційного оскарження, та розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, приймаючи до уваги його заяву, в якій зазначено, що він не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд доходить висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
Наведене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
При цьому, у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Окрім беззаперечного визнання у повному обсязі ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення – проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, його винуватість підтверджується відповідно до ч.2 ст.382 КПК України обставинами, встановленими органом досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження.
ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали досудового розслідування, вважає що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
ІV. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також мотиви суду при призначенні покарання
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, розлучений, є військовослужбовцем, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, малолітніх дітей або осіб похилого віку на утриманні не має.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Вимогами ч. 2 ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з ч. 2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Виходячи із засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу, мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності, обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Згідно ч.6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.
Так, у постанові ВСУ від 01 лютого 2018 року (справа №634/609/15-к, провадження №51-658 км17) зазначено, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті66,67 КК України), визначенні «інших обставин справи».
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідност.12 КК України є кримінальним проступком, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу в межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 125 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Суд вважає, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеній у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015, в яких ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання у вигляді штрафу є справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Конвенції, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета і невідворотність покарання.
V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Цивільний позов не заявлено.
Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався та підстав для його обрання немає.
Долю речових доказів суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України.
Прокурором подано суду матеріали кримінального провадження №12026226170000040 від 09.02.2026 щодо ОСОБА_4 , зібрані відповідно до вимог КПК України, які підлягають зберіганню разом зі справою.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд – 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення – проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: відео файл export-du7ul.mp4 з бодікамери співробітника патрульної поліції ДПП УПП в Харківській області, який перебував в складі екіпажу під час виконання службових обов`язків 08.02.2026, в ході якого здійснювали виїзд за повідомлення про побиття ІТС ІПНП 2070 від 08.02.2026 за даними подіями, відео файл знаходиться на диску формату «DVD-R» сірого кольору – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Матеріали кримінального провадження №12026226170000040 від 09.02.2026 щодо ОСОБА_4 , зібрані відповідно до вимог КПК України, зберігати разом зі справою.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, однак відповідно до положень ч.1 ст.394КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше наступного дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасниками кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1