Справа № 161/11134/26 
Провадження № 2-а/161/174/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2026 року місто Луцьк 
Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Гриня О.М. в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції та ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом.
Позовну заяву обґрунтовує тим, що 12.05.2026 інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальону Управління патрульної поліції у Волинській області лейтенантом поліції Пікалюк Б.П. винесено постанову про накладення адмінстративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7183938, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до оскаржуваної постанови, вона 12.05.2026 о 16:54:36 у м. Луцьку по вулиці В`ячеслава Чорновола, 16 керуючи транспортним засобом марки «Audi A4» д.н.з. НОМЕР_1 не виконала вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та здійснила зупинку в зоні дії знаку, чим порушила вимоги п. 8.4. Правил дорожнього руху, а саме порушення вимог заборонних знаків.
Із зазначеною постановою вона не погоджується та вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що дійсно 12.05.2026 вона здійснила зупинку транспортного засобу «Audi A4» д.н.з. НОМЕР_1 біля «Castle dance studio» за адресою: вул. В`ячеслава Чорновола, 3а, м. Луцьк, щоб висадити свою племінницю, яка поспішала на заняття з танців та відразу мала їхати далі. Однак, як тільки зупинилась до неї підійшла інспектор 1 взводу 2 роти 1 батальону Управління патрульної поліції у Волинській області лейтенант поліції Пікалюк Б.П. та повідомила, що вона вчинила правопорушення, а саме зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» за адресою: м. Луцьк, вул. В`ячеслава Чорновола, 16. Зупинку транспортного засобу вона здійснила на протилежній стороні вулиці В`ячеслава Чорновола напроти будинку 16, а відповідно це зустрічна смуга та й інша адреса, що повністю нівелює її можливість побачити, що на зустрічній смузі від неї було розміщено дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено», в тому числі тому, що у відношенні до її напрямку руху він розміщений тильною (задньою) стороною. Тим більше, у відповідності до Розділу 33 Правил дорожнього руху «Дія знаків 3.9,3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені». 
Крім того, напрямку руху біля будинку 16 по вулиці В`ячеслава Чорновола, знак 3.34 «Зупинку заборонено» розміщений між перехрестями вулиця Сухомлинського/вулиця В`ячеслава Чорновола та вулиця Кримського/вулиця В`ячеслава Чорновола, а будинок 16 розташовний за напрямком руху за перехрестям вулиця Кримського/вулиця В`ячеслава Чорновола, відповідно до ПДР «Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету». 
Тобто, вказане свідчить про те, що біля будинку 16 по вулиці В`ячеслава Чорновола не діє дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено», оскільки будинок знаходиться за перехрестям.
Таким чином, у постанові серії ЕНА №7183938 лейтенант поліції Пікалюк Б.П., незважаючи на те, що дорожні знаки розміщені на протилежному боці дороги, а біля будинку 16 дорожній знак 3.34 – не діє вцілому, користуючись її розгубленістю та відсутністю досвіду спілкування з працівниками патрульної поліції, безпідставно притягнула її до адміністративної відповідальності за нібито зупинку транспортного засобу за адресою: м. Луцьк, вул. В`ячеслава Чорновола, 16. 
Крім цього, працівниками поліції жодним чином не були роз`яснені їй права та не надано можливості звернутись за правовою допомогою, як це гарантує ст. 268 КУпАП, а встановлені відповідачем у оскаржуваній постанові обставини, які стали підставою для висновку про порушення нею вимог ПДР України не відповідають дійсності.
Посилаючись на викладене, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальону Управління патрульної поліції у Волинській області лейтенанта поліції Пікалюк Б.П. про накладення адмінстративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7183938 від 12.05.2026. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідності за ч.1 ст.122 КУпАП закрити та стягнути з відповідача понесені по справі судові витрати.
Ухвалою судді від 27.05.2026 адміністративний позов залишено без руху.
На виконання вимог ухвали позивачем усунуто зазначені в ній недоліки у визначений строк.
Ухвалою судді від 03.06.2026 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому його представник заперечила позовні вимоги. Зазначила, що позивач дійсно допустила порушення ПДР України, а саме не виконала вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушила вимоги п. 8.4 в ПДР України у зв`язку з чим її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Під час розгляду справи позивачу роз`яснено її права відповідно до ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, надано можливість надати пояснення, заявляти клопотання та користуватися правовою допомогою. Просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову.
Відповідь на відзив позивача суд до уваги не бере, оскільки згідно положень ч.1 ст.269 КАС України, у такі категорії справ заявами по суті справи є лише позовна заява та відзив.
Частиною першою та другою статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Суд зауважує, що вказаний перелік порядків, за якими здійснюється судочинство в адміністративних справах, є вичерпним.
Оскільки вказана справа є незначної складності і для неї пріоритетним є швидке вирішення, суд розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, які визначені у ст.ст. 268, 269, 271, 286 КАС України. В свою чергу вищенаведені положення КАС України не містять у собі заборони або обмежень на застосування правил, передбачених для спрощеного позовного провадження у ч.5 ст.262 КАС України, а саме щодо можливості розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши матеріали справи та надані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.
В першу чергу, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову до інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області лейтенанта поліції Пікалюк Б.П., оскільки відповідачем у даному спорі може бути саме орган Національної поліції, а не конкретний поліцейський.
Щодо позовних вимог до належного відповідача, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до ст.41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють ПДР.
Згідно з п.1.1 ПДР України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху (ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п. 1.3 ПДР).
Згідно з п. 8.4 «ґ» ПДР України, однією із груп дорожніх знаків, є заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
Зокрема, дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено». Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).
Диспозицією ч.1 ст. 122 КУпАП передбачається, що адміністративна відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Як визначено ст. 251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі.
У відповідності до ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Так, частиною 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Із досліджених судом відеозаписів, вбачається, що транспортний засіб марки «Audi A4» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонено», чим порушила вимоги п. 8.4. в Правил дорожнього руху, а саме порушення вимог заборонних знаків.
Зазначеними відеозаписами підтверджується факт порушення ОСОБА_1 п. 8.4. в ПДР України та свідчить про правомірне притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.
Таким чином, вище вказані докази є логічно узгодженими та у їх сукупності стверджують факт порушення позивачем п. 8.4. в ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.
Суд не приймає до уваги посилання сторони позивача на те, що її автомобіль знаходився напроти будинку № 16 по вул. В`ячеслава Чорновола поза зоною дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена», оскільки на відеозаписі чітко зафіксовано встановлений дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонено» та автомобіль «Audi A4» д.н.з. НОМЕР_1 , який зупинився у зоні дії знаку та за кермом якого перебувала ОСОБА_1 . 
Крім цього, на відео зафіксовано, коли ОСОБА_1 вийшовши зі свого автомобіля пройшла в сторону де розміщений знак 3.34 «Зупинка заборонена» з метою того щоб переконатися чи він дійсно там знаходиться.
Щодо того, що поліцейським невірно зазначено номер будинку на місці вчинення правопорушення, то суд зазначає, що наведене не спростовує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст. 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Обставин, які б свідчили про порушення поліцейськими при винесенні оскаржуваної постанови, встановленої процедури розгляду, судом не встановлено.
Підсумовуючи вищевикладене, оскільки відповідач належними та допустимим доказами довів суду факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а перевіряючи доводи позову суд не знайшов суттєвих процесуальних порушень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що позовну заяву необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.
Керуючись ст. 286 КАС України, ч.1 ст.122 КУпАП, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліцій та ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови – відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ).
Відповідач – Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України (адреса: вул. Залізнична, 15, м. Луцьк).
Відповідач – Департамент патрульної поліції (адреса: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, код ЄДРПОУ 40108646).

Повний текст рішення складено та підписано 23 червня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області О.М. Гринь