Справа № 127/33750/25
Провадження № 22-ц/801/906/2026
Категорія: 42
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року	Справа № 127/33750/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Єврокредит»,
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2026 року, ухвалене у складі судді Жмудя О. О. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог 
У жовтні 2025 року ТОВ «ФК Єврокредит» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Позов обґрунтовано тим, що 26 липня 2021 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-Договір № TDB.2021.0804.21244 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, який складається з публічної частини договору, яким є Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank з додатками, розміщений у місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com (далі – Договір), та індивідуальної частини, якою є вказана Заява - Договір. Всі вищевказані документи у сукупності складають договірну основу, яка закріплює домовленості Банка і Клієнта щодо регулювання правовідносин, які виникли між ними, і відповідно до приписів ст. 634 ЦК України є за своєю суттю договором приєднання, що укладений шляхом прийняття Клієнтом пропозиції Банку згідно ст. ст. 641, 644 ЦК України.
За умовами п. 8 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору, він набирає чинності з моменту підписання Заяви - Договору та діє протягом 3 (трьох) років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього Договору жодна із Сторін не заявить про його розірвання, цей Договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій Договору є необмежною. 
Відповідно до п. 2 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору, Банк на підставі отриманої від Клієнта заяви, відкрив Клієнту Поточний рахунок у гривні, що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, та Поточні рахунки у доларах США та у Євро, що обслуговуються за дебетовою схемою, та видав платіжну картку міжнародної платіжної системи. Факт отримання Клієнтом картки та її номер зафіксовано у заключному розділі Кредитного договору (реквізити та підписи сторін).
На Поточний рахунок у гривні Банк надав Клієнту кредит, встановивши Доступний ліміт кредитної лінії у межах Максимального ліміту кредитної лінії, що встановлений у п.4. розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору. 
Спосіб надання кредиту – шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на Поточному рахунку Клієнта (п. 3 Паспорту споживчого кредиту).
У індивідуальній та публічній частинах Кредитного договору Сторони погодили всі істотні умови, що є необхідними для цього виду договорів. У тому числі, у п.4 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору, сторони узгодили конкретні умови, на яких відбувалось кредитне обслуговування Банком рахунку Клієнта, зокрема: 
- розмір ліміту кредитної лінії; 
- тип та розмір процентної ставки за користування Кредитом, зокрема на пільговий період (у разі його наявності); 
- розмір обов`язкового мінімального платежу; 
- строк сплати обов`язкового мінімального платежу; 
- орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовану загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом. 
У подальшому Банк свої зобов`язання перед Клієнтом за Кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши Доступний ліміт кредитної лінії у межах Максимального ліміту кредитної лінії на Поточний рахунок Клієнта у гривні і надавши йому можливість користуватись кредитними коштами у межах Доступного ліміту кредитної лінії, визначеного Кредитним договором. Клієнт здійснював користування грошовими коштами Доступного ліміту кредитної лінії, що відображено у виписках з його рахунку. 
Однак, свої зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією Відповідач не виконав. Згідно виписок по рахунку Позичальника станом на 03 вересня 2024 року у Позичальника сформувалась заборгованість перед Банком у загальному розмірі 27 945,08 грн, з яких 9 928,69 грн – тіло кредиту, 18 016,39 грн – відсотки.
До позовної заяви додаються дві виписки по рахунку Клієнта. Наявність двох документів обумовлена тим, що в АТ «Мегабанк» наразі розпочато процедуру ліквідації та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію відповідно до Рішення виконавчої дирекції від 21 липня 2022 року № 506. До 02 грудня 2022 року облік заборгованості здійснювався у програмному комплексі АТ «Мегабанк», а з 03 грудня 2022 року у програмному комплексі Національного банку України (Єдина інформаційно-облікова система НБУ). 
Після 03 вересня 2024 року жодних додаткових нарахувань, в т. ч. комісій, процентів, штрафів не проводилось.
03 вересня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг фінанс» був укладений договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, зокрема, за укладеним між банком та ОСОБА_1 договором № TDB.2021.0804.21244 від 26 липня 2021 року.
У подальшому право грошової вимоги за договором № TDB.2021.0804.21244 від 26 липня 2021 року перейшло до ТОВ «ФК Єврокредит» на підставі укладеного із ТОВ «ФК «Мустанг фінанс» договору № 1/12 про відступлення прав вимоги.
Оскільки відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, ТОВ «ФК Єврокредит» у заявленому позові просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 27 945,08 грн, з яких 9 928,69 грн – тіло кредиту, 18 016,39 грн – відсотки, а також вирішити питання судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2026 року позов було задоволено повністю та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Єврокредит» суму заборгованості в розмірі 27 945,08 грн, з яких: 9 928,69 грн – сума заборгованості за кредитом, 18 016,39 грн – сума заборгованості по сплаті відсотків, а також витрати на оплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 200 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач довів факт надання коштів позичальнику, оскільки надав відповідні докази (зокрема виписки за рахунками позичальника), наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості підтверджений належними доказами. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується, зокрема, попереднім підписанням кредитного договору та ознайомленням із його умовами, в результаті чого позичальник взяв на себе зобов`язання повернення кредиту, які він не виконав в повному обсязі, тобто не здійснював часткові та своєчасні погашення кредитної заборгованості.
Враховуючи викладене, з огляду на той факт, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором TDB.2021.0804.21244 від 26 липня 2021 року належним чином не виконала, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК Єврокредит» слід задовольнити у повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість за тілом кредиту та відмовивши у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 03 березня 2026 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Оніщук В. В., судді: Голота Л. О., Рибчинський В. П.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 березня 2026 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 18 016,39 грн є безпідставними з тих підстав, що відповідачкою вчинялись дії для погашення заборгованості і має місце прострочення кредитора, адже кредитор не виконав вимоги договору, які також передбачені чинним законодавством при відступленні права вимоги. 
Зокрема, в липні, серпні 2022 року ОСОБА_1 намагалась здійснити платіж на погашення боргу, однак операція була неуспішною, оскільки картковий рахунок у АТ «Мегабанк» вже був неактивним у зв`язку з процедурою ліквідації банку.
У матеріалах справи є докази, на підставі яких суд правомірно дійшов висновку, що позивачем доведено перехід права грошової вимоги за кредитним договором TDB.2021.0804.21244 від 26 липня 2021 року від первісного кредитора АТ «Мегабанк» до позивача ТОВ «ФК Єврокредит». 
На зазначену обставину посилається позивач і визнається мною як відповідачем по справі. 
Суд першої інстанції, пославшись на чинне законодавство, правильно встановив правовідносини між сторонами, але не падав належну оцінку діям кредитора.
Основним обов`язком кредитора у будь-якому зобов`язанні є своєчасне прийняття належного виконання. 
Крім того, відповідно до кредитного договору №TDB.2021.0804.21244 від 26 липня 2021 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 , договору про відступлення прав вимоги № G1.1 №426240, укладеного 03 вересня 2024 року, від АТ «Мегабанк» до ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», а також договору № 1/12 про відступлення прав вимоги, укладеного 27 грудня 2024 року від ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» до ТОВ «ФК Єврокредит» визначено порядок заміни кредитора у зобов`язані. Зокрема, там зазначено, що новий кредитор зобов`язаний повідомити боржника про відступлення прав вимоги за основним договором протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня набрання чинності цим договором. 
Не виконання вище зазначеної вимоги тягнуть наслідки викладені в ст. 516 ч. 2 ЦК України а саме, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові с належним виконанням. 
Отже, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він або відмовився прийняти запропоноване боржником належне виконання. За обставинами справи з 22 липня 2022 року розпочато процедуру ліквідації АТ «Мегабанк» у зв`язку із чим картковий рахунок вже був неактивним. Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він не вчинив необхідних дій, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Не повідомлення відповідачки як боржника про зміну кредитора, передбачене умовами договору та законом, робило не можливим виконання мною зобов`язання. 
Вказані обставини свідчать про те, що з 22 лишня 2022 року і дотепер має місце прострочення кредитора, а тому нарахування заборгованості по сплаті відсотків в сумі 18 016,39 грн суперечить положенням ч. 4 ст. 613 ЦК України. 
Крім цього з матеріалів справи можна зробити висновок, що відповідач отримував кваліфіковану юридичну допомогу. В той же час неповідомлення про зміну кредитора i позбавлення можливості виконати мої зобов`язання, більше ніж строк позовної давності, може свідчити про намір штучно збільшити розмір стягнення грошових коштів. Такі дії свідчать або про зловживання своїми процесуальними правами або умисне протиправне заволодіння чужим майном.
Також ОСОБА_1 зазначає, що сума відшкодування судових витрат на правничу допомогу у розмірі 11 200 грн є неспівмірною зі складністю справи та свідчить про намір надмірного збагачення і по суті становить додатковий спосіб отримання доходу.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини, встановлені судом
26 липня 2021 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-Договір №TDB.2021.0804.21244 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (а. с. 17-22).
Відповідно до п. 2 розділу «Запевнення та умови» кредитного договору, банк на підставі отриманої від клієнта заяви, відкрив клієнту поточний рахунок у гривні, що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, та поточні рахунки у доларах США та у Євро, що обслуговуються за дебетовою схемою, та видав платіжну картку міжнародної платіжної системи. Факт отримання клієнтом картки та її номер зафіксовано у заключному розділі кредитного договору.
Крім того, у індивідуальній та публічній частинах кредитного договору сторони погодили всі істотні умови, що є необхідними для цього виду договорів. У тому числі, у п. 4 розділу «Запевнення та умови» кредитного договору, сторони узгодили конкретні умови, на яких відбувалось кредитне обслуговування банком рахунку клієнта, зокрема: розмір ліміту кредитної лінії 200 000; тип та розмір процентної ставки за користування кредитом, пільговий період 62 дні – 0,0001%, після завершення пільгового періоду 56% річних; строк сплати обов`язкового мінімального платежу; орієнтовну реальну річну процентну ставку в розмірі 87,30% та орієнтовану загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 273 293 грн.
Із паспорта споживчого кредиту, який є Додатком 9 до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank вбачається, що відповідачка отримала кредит строком на 12 місяців, із загальною вартістю витрати за кредитом 73 293,00 грн та процентною ставкою за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості та складає 56,00% річних.
Спосіб надання кредиту шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на поточному рахунку клієнта (п. 3 Паспорту споживчого кредиту).
На а. с. 23-24 копія паспорту та картки фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 .
На підтвердження факту користування кредитними коштами позивач надав виписки по особовому рахунку відповідачки, в яких відображено рух наданих кредитних коштів та нараховані проценти за користування (а. с. 25-32, 34-39).
Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором №TDB.2021.0804.21244 від 26 липня 2021 року її розмір становить 27 945,08 грн, з яких 9 928,69 грн – тіло кредиту, 18 016,39 грн – відсотки (а. с. 33).
Відповідно до протоколу електронного аукціону № GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року, АТ «Мегабанк» було продано ТОВ «Фінансова компанія» «Мустанг» права вимоги за кредитними договорами, що укладені з фізичними особами, у кількості 20 054 одиниці, за 23 425 777 грн, сплата яких підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 66895 від 31 липня 2024 року (а. с. 40, 48).
03 вересня 2024 року між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК» «Мустанг» було укладено договір про відступлення прав вимоги № Gl1N426240, відповідно до умов якого АТ «Мегабанк» відступило ТОВ «ФК» «Мустанг» права вимоги за кредитним договором №TDB.2021.0804.21244 від 26 липня 2021 року, що підтверджується Реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються (а. с. 44-47).
27 грудня 2024 року між ТОВ «ФК» «Мустанг» та ТОВ «ФК» «Єврокредит» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 1/12, відповідно до умов якого ТОВ «ФК» «Мустанг» відступило ТОВ «ФК» «Єврокредит» права грошової вимоги за кредитним договором №TDB.2021.0804.21244 від 26 липня 2021 року, що підтверджується Реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються (а. с. 49-51). 
Здійснення оплати згідно із договором про відступлення прав вимоги № 1/12 від 27 грудня 2024 року підтверджується платіжними інструкціями кредитового переказу коштів № 1074 від 27 грудня 2024 року, № 1091 від 31 січня 2025 року, № 1822 від 22 вересня 2025 року (а. с. 53).

Позиція суду апеляційної інстанції
Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду оскаржується у частині задоволених вимог, в іншій частині колегією суддів не переглядається.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Факт укладення кредитного договору №TDB.2021.0804.21244 від 26 липня 2021 року та користування кредитними коштами у межах наданого первісним кредитором кредитного ліміту ОСОБА_1 підтвердила особисто, а тому такі обставини суд вважає встановленими.
Також позивачем доведено набуття ним права грошової вимоги за спірним договором, що також не заперечується відповідачкою.
Водночас апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги.
Посилання ОСОБА_1 на те, що АТ «Мегабанк» ліквідовано як фінансову установу, не свідчить про відсутність заборгованості за кредитним договором, права по якому продані або передані в установленому законом порядку.
Так, спеціальним законом, яким встановлено процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з яким тимчасова адміністрація – це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку:
1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, наглядової ради і правління) та органів контролю (внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку;
2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;
3) строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав;
4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;
5) відомості про фінансовий стан банку, боржників, які прострочили виконання зобов`язань (за основною сумою та процентами) перед таким банком, а також про вимоги банку до таких боржників перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;
6) Фонд здійснює заходи із виконання плану врегулювання, що передбачає виведення банку з ринку у спосіб, передбачений пунктом 2 частини другої статті 39 цього Закону, та відчужує майно (активи) та зобов`язання відповідно до статті 40 цього Закону на користь приймаючого банку протягом 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Вчинення правочинів, пов`язаних з відчуженням майна (активів) банку чи передачею його майна третім особам (крім приймаючого банку), допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;
7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) будь-яким майном (активами), у тому числі коштами банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень (у тому числі арештів, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) на майно (активи), у тому числі кошти банку, не допускається;
8) забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на правочини, зобов`язання за якими припиняються у процедурі ліквідаційного неттінгу, що здійснюється в порядку, встановленому статтею 54-1 цього Закону, та припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог боржника, який одночасно є кредитором банку, що ліквідується.
Зарахування зустрічних однорідних вимог боржника, який одночасно є кредитором банку, що ліквідується, здійснюється під час задоволення Фондом відповідної черги акцептованих вимог кредиторів, до якої віднесені вимоги такого кредитора, за заявою кредитора банку і в сумі, що не перевищує суму акцептованих вимог за заявою банку;
9) заміна кредитора у зобов`язанні банку не змінює черговості задоволення акцептованих вимог кредиторів, визначених статтею 52 цього Закону.
З викладеного вбачається, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містить заборони щодо нарахування процентів після відкликання ліцензії.
Приписи пункту 4-1 частини другої статті 46 указаного Закону стосуються неможливості нарахування банком відсотків за договорами вкладу, що відповідно сприятиме збереженню ліквідаційної маси.
Віднесення банку до категорії неплатоспроможних, запровадження процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку не припиняють дію кредитних договорів. Позичальник зобов`язаний повернути банку основну суму боргу та сплатити проценти у розмірах і у строки, встановлені умовами кредитного договору.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12 липня 2021 року у справі № 757/7994/17-ц.
Під час тимчасової адміністрації позичальник здійснює платежі для погашення кредиту на реквізити банку, вказані у кредитному договорі.
Оплата боржником коштів здійснюється на рахунок банку з призначенням платежу щодо погашення кредитної заборгованості (постанова Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 404/5798/15-ц (провадження № 61-14346св18).
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що у липні, серпні 2022 року вона намагалася здійснити платіж на погашення боргу, однак операція була неуспішною, оскільки картковий рахунок у АТ «Мегабанк» вже був неактивним у зв`язку з процедурою ліквідації банку. Втім жодних належних та допустимих доказів цього не надає.
Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що кредитор не повідомив її про відступлення права вимоги та не надсилав реквізитів на сплату боргу. Такі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з неї на користь ТОВ «ФК Єврокредит» заборгованості. 
Таким чином покликання ОСОБА_1 на ст. 613 ЦК України є недоведеними та безпідставними.
Водночас отримавши копію позовної заяви, до якої були долучені докази відступлення права вимоги за договором, ОСОБА_1 також не вчинила жодних дій на погашення заборгованості, розмір якої відповідачкою не спростований.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони, хоча пункт 1 статті 6 і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», заява від 09 грудня 1994 року № 18390/91, § 29). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», заява від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 2).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, понесені ОСОБА_1 судові витрати слід залишити за нею.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2026 року залишити без змін.
Судові витрати, понесені ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, залишити за нею.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий         В. В. Оніщук

Судді          Л. О. Голота 

В. П. Рибчинський