ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2026 року	справа № 380/4134/26	
м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2
Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Лунь З.І. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (місцезнаходження: 79010, м.Львів, вул.Личаківська, буд.26, код ЄДРПОУ 08160677), в якому просить суд: 
-визнати протиправними дії Військово — медичного клінічного центру Західного регіону щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28 лютого 2022 року №168 (далі Постанова №168) та наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" за період з 04 квітня по 12 червня 2022 року у розмірі 100000 гривень у місяць;
-зобов`язати Військово — медичний клінічний центр Західного регіону здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28 лютого 2022 року №168 (далі Постанова №168) та наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" за період з 04 квітня до 12 червня 2022 року у розмірі 100000 гривень у місяць;
-зобов`язати Військово-медичний клінічний центр Західного регіону нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрат частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за 2016 – 2025 роки, грошового забезпечення з 30.01.2020 по 31.12.2020 виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року, з 01.01.2021 по 31.12.2021, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року, з 01.01.2022 по 31.12.2022 виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, з 01.01.2023 по 31.12.2023 виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року, з 01.01.2024 по 31.12.2024 виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2024, з 01.01.2025 по 10.12.2025 виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2025, з 01.01.2016 по день їх фактичної виплати - відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач протягом 2016- 2025 проходив військову службу у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону та 10.12.2025 звільнений з військової служби та виключений зі списків центру. З 4 квітня по 12 червня 2022 року позивач проходив військову службу на території Дергачівської міської територіальної громади, Харківської міської територіальної бригади, Харківського району Харківської області та приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 №27 від 16.01.2026 . Проте, в повному розмірі додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 та наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за цей період позивачу не виплачено. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування йому 100000,00 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 16.03.2026 суд постановив призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву та заява, з яких видно, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що згідно пункту 6 Наказу № 260, про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців. Відповідачем не отримувалось від військової частини № НОМЕР_2 відповідного підтвердження, передбаченого вказаними вище положеннями. Позивачем подано до відповідача довідку військової частини № НОМЕР_2 №27 від 16.01.2026, однак така довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (що зокрема зазначено у довідці) і є додатком 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413. Тож позивач помилково вважає, що довідка на яку він посилається є підставою для нарахуванням додаткової винагороди на підставі Наказу №260 та Постанови №168. Натомість нарахування та виплата спірної винагороди здійснюється на підставі інших документів (які відповідачем не отримувались), керуючись дорученням Міністерства оборони України №5718/з від 06.03.2023. Так, Перелік територій на яких ведуться (велися) бойові дії не може бути підставою для здійснення нарахування додаткової винагороди у розмірі 100000,00грн. Отже, бездіяльність відповідача не підлягають визнанню протиправною, а позовні вимоги задоволенню. 
Представник позивача подав відповідь на відзив, у якій наполягав на задоволенні позову та зазначав, що відповідачем не заперечується факт перебування позивача протягом квітня-червня 2022 року у районі проведення бойових дій, де він перебував на підставі наказу та бойового розпорядження, проте заперечується його право на додаткову винагороду, і це є нелогічним. Вважаємо, що позивач має право на нарахування додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000,00грн., за спірний період в розрахунку на місяць пропорційно, за час здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, оскільки участь позивача період з 04.04.2022 по 12.06.2022 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України є належним чином підтвердженою.
27.04.2026 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання, в якому просив суд витребувати у Командування медичних Сил ЗС України ( АДРЕСА_2 ), ВМКЦ Західного регіону (79010, місто Львів, вулиця Личаківська, 26 Код ЄДРПОУ: 08160677), ВМКЦ Північного регіону (військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) витяги із директив, розпоряджень, бойових розпоряджень, наказів тощо які стосуються направлення у відрядження в район бойових дій у м. Харків, ОСОБА_2 на період з 04 квітня 2022 року по 12 червня 2022 року.
Ухвалою від 04.05.2026 суд постановив витребувати з ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військово-медичного клінічного центру Західного регіону та Військово-медичного клінічного центру Північного регіону належним чином засвідчені: витяги із директив, розпоряджень, бойових розпоряджень, наказів тощо які стосуються направлення у відрядження в район бойових дій у м. Харків, ОСОБА_1 на період з 04 квітня 2022року до 12 червня 2022року, а також нормативно-обґрунтовані письмові пояснення стосовно витребуваних доказів та обставин, які вони підтверджують.
14.05.2026 через підсистему «Електронний суд» від представника Військово-медичного клінічного центру Західного регіону надійшла заява на виконання ухвали суду, до якої долучено витребувані судом документи, а саме: бойове розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.04.2022№510/3/819 дск; наказ начальника Військово-медичного клінічного центру Західного регіону №75 від 03.04.2022 про вибуття у відрядження; наказ начальника Військово-медичного клінічного центру Західного регіону про прибуття з відрядження №147 від 14.06.2022; наказ начальника Військово-медичного клінічного центру Західного регіону про звільнення з військової служби у відставку №344 від 10.12.2025.
Також в означеній заяві зазначено, що витребувані документи свідчать про те, що дійсно ОСОБА_1 з 2016р. до грудня 2025р проходив військову службу у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону. На виконання вимоги бойового розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.04.2022 №510/3/819 дск з метою здійснення планової ротації особового складу, що залучається до виконання завдань з надання кваліфікованої медичної допомоги військовослужбовцям ЗСУ, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був відряджений до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (м .Харків) (наказ начальника Військово-медичного клінічного центру Західного регіону №75 від 03.04.2022). 
Прибув з відрядження до Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону і приступив до виконання обов`язків 14.06.2022 (наказ начальника Військово-медичного клінічного центру Західного регіону №147 від 14.06.2022р.). 
За період перебування у відряджені позивачу виплачувалась додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн.
Також Генеральним штабом ЗСУ у травні 2022р. розроблено методичні рекомендації щодо заходів з організації документального підтвердження(оформлення) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях. 
Такі рекомендації розроблені з метою забезпечення єдиних підходів до організації документування безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії. 
У додатках до рекомендацій наведено зразки оформлення документів, які можуть бути підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях. 
До Військово-медичного клінічного центру Західного регіону підтверджуючих документів про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів не надходило. 
Отже, як вважає відповідач підстав для нарахування позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000,00грн. у Військово-медичного клінічного центру Західного регіону не було. 
Крім того, у заяві позивача зазначено, що він перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення, не вказавши в який період проходив лікування, в якій установі та не надав документального підтвердження, а так, суду не слід брати цю інформації до уваги при ухвалені рішення. Враховуючи вище викладене, слід прийти до висновку, що Військово-медичний клінічний центр Західного регіону не вчиняв протиправних дій і не порушував прав позивача, щодо додаткової винагороди у розмірі 100000,00грн., так як таке право у нього не виникало.
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Суд встановив такі обставини.
Позивач, ОСОБА_1 , протягом 2016-2025років проходив військову службу у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону та 10.12.2025 звільнений з військової служби та виключений зі списків центру. 
03.04.2022 позивач був відряджений до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (м .Харків) (наказ начальника Військово-медичного клінічного центру Західного регіону №75 від 03.04.2022). 
Прибув з відрядження до Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону і приступив до виконання обов`язків 14.06.2022 (наказ начальника Військово-медичного клінічного центру Західного регіону №147 від 14.06.2022). 
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 №27 від 16.01.2026 позивач з 4 квітня 2022 до 12 червня 2022 року брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з агресією рф проти України, перебуваючи в Харківській області, Харківська міська територіальна громада, Дергачівська міська територіальна громада. 
Відповідно до витягу із бойового розпорядження командування медичних сил ЗСУ від 02.04.2022 №510/3/819 ОСОБА_1 наказано відрядити до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Харків) з метою планової ротації особового складу, що залучається до виконання завдань з надання кваліфікованої медичної допомоги військовослужбовцям ЗСУ у підпорядкованих закладах командування Медичних сил ЗСУ.
Позивач вважає, що він перебував у районі здійснення бойових дій, брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з агресією рф проти України, а відтак не нарахування та не виплата відповідачем йому 100000,00 грн додаткової винагороди в розрахунку пропорційно на місяць, на думку позивача, є протиправною, тому він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалюючи рішення у цій справі, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до ч.ч. ст. 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).
У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, № 757/2022 від 07.11.2022 продовжено строк дії воєнного стану.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 (далі також постанова - 168), пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.
Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно виплачується на період дії воєнного стану військовослужбовцям, зокрема, Медичних сил ЗСУ;
-розмір додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень пропорційно часу участі, на період дії воєнного стану, зокрема, військовослужбовцям Медичних сил ЗСУ, у двох випадках, а саме: 1) якщо вони беруть безпосередню участь у бойових діях; 2) забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. 
Як встановив суд, позивач, з 03.04.2022 до 14.06.2022 був відряджений з Військово-медичного клінічного центру Західного регіону до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (м .Харків) з метою планової ротації особового складу, що залучається до виконання завдань з надання кваліфікованої медичної допомоги військовослужбовцям ЗСУ у підпорядкованих закладах командування Медичних сил ЗСУ.
Однією із умов для висновку про наявність підстав для збільшення військовослужбовцю додаткової винагороди до 100000,00грн під час забезпечення здійснення ним заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, є перебування безпосередньо в районах здійснення бойових дій у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби). 
Суд встановив, що позивач перебував у Харківській міській територіальній громаді Харківського району Харківської області та у Дергачівській міській територіальній громаді, що відповідно до затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №378 Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відносяться до територій, на яких з 24 лютого 2022 до вересня 2022 велися бойові дії.
Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами, підтверджується, що позивач перебував у районах у період здійснення у них бойових дій з 03.04.2022 до 14.06.2022.
Стосовно забезпечення позивачем здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, пі д час перебування позивача безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, то суд зважає на таке.
Пунктом 4 розділу ХХХIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 (далі також Наказ №260), передбачено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Згідно з пунктом 6 Наказу № 260, про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців. 
Як встановив суд, окрім витягу із бойового розпорядження командування медичних сил ЗСУ від 02.04.2022 №510/3/819, за яким ОСОБА_1 наказано відрядити до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Харків) з метою планової ротації особового складу, що залучається до виконання завдань з надання кваліфікованої медичної допомоги військовослужбовцям ЗСУ у підпорядкованих закладах командування Медичних сил ЗСУ, інших доказів на підтвердження участі позивача у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, як це встановлено пунктом 4 розділу ХХХIV Порядку №260, - позивач не надав.
Стосовно покликання позивача на довідку військової частини № НОМЕР_2 №27 від 16 січня 2026 року, то така є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій, а її оформлення і видача передбачена додатком 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №413 від 20 серпня 2014 року.
Отже, означена Довідка не є підставою для нарахуванням додаткової винагороди, як це передбачено Наказом №260 та Постановою №168, оскільки її правове регулювання стосується іншого предмета.
Суд також встановив відсутність відповідного підтвердження, передбаченого пунктом 6 Розділу ХХХІV, безпосередньої участі позивача як такого, що відряджений до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (м .Харків), у бойових діях або заходах від командири військової військової частини № НОМЕР_2 . 
Стосовно покликання позивача на Постанову №168 у редакції від 18.10.2022, то суд вважає таке безпідставним, оскільки обставини, на які покликається позивач, обґрунтовуючи свої вимоги мали місце до 18.10.2022.
Таким чином, докази перебування позивача у районах у період здійснення у них бойових дій з 03.04.2022 до 14.06.2022 не є достатніми для висновку про наявність підстав для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00грн відповідно до Постанови №168.
Щодо вимоги зобов`язати Військово-медичний клінічний центр Західного регіону нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрат частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за 2016 – 2025 роки, грошового забезпечення з 30.01.2020 по 31.12.2020 виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року, з 01.01.2021 по 31.12.2021, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року, з 01.01.2022 по 31.12.2022 виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, з 01.01.2023 по 31.12.2023 виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року, з 01.01.2024 по 31.12.2024 виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2024, з 01.01.2025 по 10.12.2025 виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2025, з 01.01.2016 по день їх фактичної виплати - відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, то суд зазначає таке.
Суд встановив, що позивачу на момент розгляду справи не здійснювалося нарахування та виплата індексації в розмірі, який зазначає представник позивача у п.4 прохальної частини позовної заяви, оскільки позивачем не надано до суду відповідне судове рішення про зобов`язання здійснити нарахування та виплату відповідної індексації. 
Також відповідач повідомив суд, що Львівським окружним адміністративним судом розглядається справа №380/1195/26 між тими самими сторонами щодо зобов`язання виплати індексації грошового забезпечення за період 2016-2025 роки, а станом на день подання цього позову судове рішення про задоволення позову відсутнє.
Отже, в означеній частині позовні вимоги заявлені передчасно.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.
З урахуванням викладеного, судові витрати не розподіляються. 
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (місцезнаходження: 79010, м.Львів, вул.Личаківська, буд.26, код ЄДРПОУ 08160677) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.
Судові витрати не розподіляти.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 21.05.2026.

Суддя Лунь З.І.