06.07.2026
Справа № 497/450/26
Провадження № 2/497/893/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.07.2026 року Болградський районний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді - Раца В.А.,
секретаря - Божевої І.Д., 
без участі сторін,
розглянувши у загальному позовному провадженні, у відкритому судовому засіданні в місті Болграді, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Орган опіки та піклування Болградської міської ради Одеської області, про позбавлення батьківських прав, - 
ВСТАНОВИВ:
17.02.2026 року представник позивача - адвокат Сахарова Н.М., яка підтвердила свої повноваження електронним ордером серії ВН №1655764 від 04.02.2026 року (а.с.32), звернулася до суду із зазначеним позовом та просить позбавити відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому представник посилається на те, що позивачка є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , який 25 лютого 2017 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 . У них в 2013 році народився син ОСОБА_4 . Це не єдина дитина подружжя, яке має статус багатодітної родини, в якої чотири дитини. Подружжя не мешкає разом. З п`ятирічного віку ОСОБА_5 мешкає з бабусею - позивачкою. До школи він пішов в м.Болград, його відвела бабуся та з того часу дитиною займається саме позивачка, виховує його та утримує. Мати дитини в 2024 році поїхала, залишила сина ОСОБА_5 з бабусею - матір`ю батька дитини, який мешкає окремо від сина та своєї матері, дитиною не цікавиться. Хоча дитина зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації його матері, але ані мати, ані він не мешкають за цією адресою. Мати дитина надала заяву, в якій погодилася на позбавлення її батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 . Батько дитини зловживає спиртними напоями, створює сварки з сусідами та в родині. Відповідачі не приймають участі у вихованні дитини, не цікавляться успіхами, вони самоусунулися від спілкування з дитиною та щодо його утримання. Вони не можуть бути представниками дитини в різноманітних закладах, органах та тощо. Без позбавлення батьків дитини батьківських прав, позивач не може вільно вирішувати питання всебічного забезпечення дитини, тому для захисту прав та інтересів дитини через представника звертається до суду з цими позовними вимогами.
Ухвалою судді від 23.02.2026 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.
02.04.2026 року представник позивача - Сахарова Н.М. надала клопотання про долучення доказів по справі.
Ухвалою суду від 02.04.2026 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано додаткові доказі, які надійшли до суду 24.04.2026 року та 28.04.2026 року.
06.05.2026 року до суду надійшло клопотання представника позивача Сахарової Н.М. про долучення доказів до матеріалів справи.
Ухвалою суду від 06.05.2026 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд.
Сторони в судове засідання не з`явилися.
Позивач ОСОБА_1 надала 0.04.2026 року заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.46).
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/, та надіслання судової повістки за останніми відомими адресами проживання на території України, причину неявки суду не повідомили, проігнорували усі судові виклики, відзив на позовну заяву до суду не подали, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача.
Представник третьої особи - начальник Служби у справах дітей Болградської міської ради Мохначева М.М., яка підтвердила свої повноваження довіреністю за №8/02-67 від 20.10.2025 року, яка діє протягом одного року з моменту підписання, надала 02.04.2026 року заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до норм пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
В силу п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , яке видане Повторно 25 жовтня 2018 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису №21 від 23.02.2013 року (а.с.13) його батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідачі по справі, місцем народження зазначене м.Болград Болградського району Одеської області.
Батьки дитини 25 лютого 2017 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , яке видане 25 лютого 2017 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису №23 (а.с.12).
Подружжя ОСОБА_7 має статус багатодітної родини, до складу якої входять малолітні діти: ОСОБА_4 , 2013 року народження, ОСОБА_8 , 2017 року народження, ОСОБА_9 , 2022 року народження та ОСОБА_10 , 2023 року народження, строк дії посвідчення до 13.04.2035 року, це встановлено з висновку органу опіки та піклування.
Дитина має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2025/010152813 від 25.07.2025 року (а.с.15), але фактично проживає в АДРЕСА_2 .
Місце проживання відповідача ОСОБА_3 , матері дитини зареєстроване також за цією ж адресою, але вона проживає на даний час без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , про це зазначено у висновку органу опіки та піклування зі слів заявниці, ОСОБА_1 , доказів протилежного суду надано не було.
Так, ОСОБА_3 надала заяву про надання згоди на позбавлення її батьківських прав, щодо її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ця заява 20 жовтня 2025 року посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник А.І. та зареєстрована в реєстрі за №698 (а.с.20). Надана заява свідчить про те, що відповідач не має наміру виконувати свої батьківськи права відносно сина, вона самоусунулась від їх виконання та фактично поклала цей обов`язок на позивача - ОСОБА_1 . Ніхто не може примусити її виконувати свої батьківські обов`язки відносно сина, тим самим вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків.
Місце проживання відповідача ОСОБА_2 , батька дитини, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2025/007401076 від 04.06.2025 року (а.с.7 на звороті), де він фактично й проживає.
Він також надав заяву про надання згоди на позбавлення його батьківських прав, щодо його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ця заява 02 квітня 2026 року посвідчена приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. та зареєстрована в реєстрі за №1012 (а.с.57). Надана заява свідчить про те, що відповідач не має наміру виконувати свої батьківські права відносно сина, він самоусунувся від їх виконання та фактично поклав цей обов`язок на позивача - ОСОБА_1 . Ніхто не може примусити його виконувати свої батьківські обов`язки відносно сина, тим самим він ухиляється від виконання батьківських обов`язків.
Окрім цього судом досліджено характеристику ОСОБА_2 , складену 07 листопада 2025 року ст.ДОП Болградського РВП ГУНП в Одеській області Кірюшиною Н., відповідно до якої він за місцем проживання зарекомендував себе негативно, зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки в родині та з сусідами, підтримує зв`язки з особами схильними до правопорушень та сам притягався до адміністративної відповідальності (а.с.16), доказів, що спростовують інформацію вказану у характеристиці суду не надано.
Судом досліджено письмовий висновок органу опіки та піклування Болградської міської ради Одеської області, яким встановлено, що батько дитини за місцем проживання зарекомендував себе негативно, в той час як мати проживає в Київській області та єдина хто займається дитиною є його бабуся - позивач по справі. Обидва батьки не забезпечують дитину, не приймають ніякої участі в його житті, не цікавляться ним. Органом опіки та піклування було зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.27 на звороті -а.с.28). 
Висновок органу опіки та піклування затверджено рішенням Болградської міської ради Болградського району Одеської області №438 від 09 грудня 2025 року (а.с.27).
Так, у характеристиці складеної директором Болградського ліцею №2 відносно учня 7-Б класу вказано, що мати та батько ніколи не приходили до школи, зв`язок зі школою підтримує бабуся, вона відвідує батьківські збори та реагує на всі зауваження і дзвінки класного керівника (а.с.17).
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 11.02.2026 року №5, в квартирі АДРЕСА_5 проживає позивач - ОСОБА_1 , її син ОСОБА_11 та онук ОСОБА_4 . Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним умовам, в кімнатах чисто, прибрано, є вся необхідна побутова техніка, газове опалення, санвузол, продукти харчування в достатній кількості. Дитина забезпечена всіх необхідним для розвитку (а.с.42).
Тобто судом було встановлено, що батьки дитини не цікавляться ним, його вихованням та утриманням не займаються, з ним не проживають, не турбуються про його життя та здоров`я, матеріально не допомагають, навіть надали заяви до органу опіки, що не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 .
Отже, своїми діями, відповідачі свідомо порушують свої зобов`язання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст.180 Сімейного Кодексу України.
В принципі №6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».
В ч.2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.
Відповідно до ст. 164 СК України батьківські права тривають до повноліття дитини, позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає.
Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцять років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України.
Отже, умовами застосування такої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір`ю) правопорушення, передбаченого ст. 164 СК; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю; 4) дитина не досягла повноліття. Зазначені умови для позбавлення батьківських прав мають існувати одночасно.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановлено, що відповідачі, свідомо не виконують своїх обов`язків відносно сина ОСОБА_5 .
Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що судом було достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідачів, не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з сином їм ніхто не чинив і не чинить.
Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд роз`яснює відповідачам, що відповідно до ст. 168 СК України «Мати, батьки, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав».
Згідно з п.6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, але позивачем не заявлялася вимога, щодо стягнення з відповідачів судових витрат у вигляді сплаченого нею судового збору в розмірі 1 331,20 грн. та 665,60 грн. (а.с.3).
Керуючись положенням ст.ст.2,81,263-265,280,352,354 ЦПК України; п. 2 ч.1 ст.164, ст.ст.165, 166, 180, 181 СК України; ст.ст.8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402; ч.2 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 27 вересня 1991 року; принципу №6 Декларації «Про права дитини», проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року; Постановою №3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, суд, - 
УХВАЛИВ: 
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Орган опіки та піклування Болградської міської ради Одеської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , громадянина України, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , громадянку України, батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі вимог ч.6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав, після набрання ним законної сили, надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. 
Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 

Суддя В.А. Раца