Справа № 523/20960/25
Провадження №2/523/2051/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне 
"14" травня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді – Мурманової І.М. 
за участю секретаря судових засідань – Сивак К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сакал Інна Миколаївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -
ВСТАНОВИВ:
Від імені та в інтересах ОСОБА_1 до Пересипського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сакал Інна Миколаївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, звернулась адвокат Рупець Наталя Олександрівна. 
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама Позивачки ОСОБА_2 . Своєчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті мами, позивачка не змогла, у зв`язку з тим, що вона важко перенесла смерть своєї мами та стан її здоров`я значно погіршився. Вимушена була звернутися до лікаря за допомогою. У серпні 2025 року Позивачка змогла звернутися до приватного нотаріуса Сакал І.М. із заявою про відкриття спадщини після смерті мами.
З урахуванням викладеного представник просить: визначити ОСОБА_1 додатковий строк протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 30 січня 2026 року підготовче провадження у справі закрито та призначено слухання справи до судового розгляду по суті (а.с.66). 
В судове засідання призначене на 14 травня 2026 року сторони до суду не з`явились, на адресу суду 09.04.2026 року (вх.№16882) надійшла заява за підписом представника позивача адвоката Рупець Наталі Олександрівни про розгляд справи за відсутності сторони позивача, відповідно до якої зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.71). 
Представник відповідача Одеської міської ради про час та місце слухання справи повідомлений (а.с.73), до суду не з`явився, про причини не явки суду не повідомив. 
Третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сакал Інна Миколаївна про час та місце слухання справи повідомлена, звернулась на адресу суду з заявою (а.с.61) щодо можливості розгляду справи у її відсутність. 
З огляду на зазначене судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача звернулась з заявою про слухання справи за її відсутності, підстав для відкладення слухання справи судом не встановлено. 
Ухвалою суду від 14 травня 2026 року вирішено провести заочний розгляд справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку щодо можливості задоволення позовних вимог виходячи з наступного. 
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В обґрунтування позовних вимог щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивачки ОСОБА_2 . Своєчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті мами, позивачка не змогла, у зв`язку з тим, що вона важко перенесла смерть своєї мами та стан її здоров`я значно погіршився. 
Постановою приватного нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. 
Судом досліджуються докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог. 
Згідно копії свідоцтва про смерть встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №389 (а.с.19). 
Відповідно до копії свідоцтва про народження позивач ОСОБА_3 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками зазначені: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.17). 
Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 . актовий запис № 1330 (а.с.16). 
Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 24.04.1980 року, актовий запис № 6. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 » (а.с.20). 
Судом встановлено, що 10.09.2025 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М. на заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровану в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за порядковим №1383 від 26.08.2025 року (спадкова справа №52/2025) приватним нотаріусом повідомлено, що заява про прийняття спадщини та/або заява про видачу свідоцтва про право на спадщину не було подана у строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, а отже ОСОБА_1 пропустила строк для її прийняття. 
Крім того, на час відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 не була зареєстрована та не проживала разом зі спадкодавцем за однією адресою, а тому згідно положення ст. 1268 ЦК України, не вважається такою, що прийняла спадщину. 
Враховуючи вищевикладене та відповідно до положення ст. 1272 ЦК України, запропоновано звернутися до суду з позовом про продовження строку прийняття спадщини та захисту своїх прав (а.с.10). 
На підтвердження того, що позивач з поважних причин пропустила строк звернення з заявою про прийняття спадщини, позивач надала довідку про проходження лікування з 15.07.2025 року по 18.08.2025 року (а.с.11). 
Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, встановлено, що спадкову справу заведено 26.08.2025 року (а.с.9). 
Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. 
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
У відповідності зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до вимог ч. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1270 ЦК України).
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви які про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України).
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
З огляду на зазначене, суд приймає до уваги той факт, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, зокрема у зв`язку з проходженням лікуванням, пережитого стресу втрати близької людини. 
При цьому, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.
Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.
Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.
У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
Судом також, враховується позиція Верховного Суду викладена в постанові від 18.01.2023 у справі №580/1300/22 де ВС сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», що, головним чином, походить від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22,57,58,94 та 152 Конституції України); реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими; правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права.
З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері і слід визначити строк у межах передбаченого законом загального терміну шести місяців і таким достатнім строком є три місяці, перебіг яких рахується після набрання рішенням законної сили.
Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Згідно п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Аналізуючи в сукупності досліджені докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позивачем доведені обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та суд дійшов переконання, що додатковий строк тривалістю три місяці буде достатнім для позивача для подання заяви для прийняття спадщини.
Керуючись ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 13, 15-16, 76- 81, 247, 258, 263-265, 268, 289, 352 ЦПК України суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сакал Інна Миколаївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) додатковий строк тривалістю в 3 (три) місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Понесені судові витрати віднести за рахунок позивача. 
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - ти денний строк з дня отримання рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 22.05.2026 р.
Суддя: