ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 500/1911/26 пров. № А/857/27701/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді – Димарчук Т.М.,
суддів – Москаля Р.М., Сала П.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 травня 2026 року (суддя – Чепенюк О.В., м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у березні 2026 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просив: визнати протиправними дії головного державного виконавця Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Кобзар Оксани Петрівни щодо незупинення виконавчого провадження №80529030 у зв`язку з відкриттям апеляційного провадження № А/857/11478/26; скасувати постанову про арешт майна від 18.03.2026; скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату від 18.03.2026; зобов`язати Збаразький відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зупинити виконавче провадження №80529030 до завершення апеляційного розгляду справи.
Позовні вимоги обгрунтоані тим, що позивач є боржником у трьох виконавчих провадженнях з примусового виконання постанов ІНФОРМАЦІЯ_1 № 3/143, № 3/144, № 3/145 від 15.05.2025 про стягнення штрафів на користь держави, які ним оскаржені і є предметом судового розгляду у справі № 607/15789/25. Восьмий апеляційний адміністративний суд 24.02.2026 відкрив апеляційне провадження у вказаній справі. В свою чергу, позивач письмово повідомив відповідача про апеляційне провадження 17.03.2026. Незважаючи на це, всупереч обов`язку зупинити виконавче провадження при оскарженні рішення, що не набрало законної сили, на підставі частини четвертої статті 34 Закону України “Про виконавче провадження”, 18.03.2026 державний виконавець винесла оскаржувані постанову про арешт майна та постанову про звернення стягнення на заробітну плату. Позивач вважає дії державного виконавця Відділу ДВС щодо незупинення виконавчого провадження №80529030 протиправними, а постанову про арешт майна від 18.03.2026 та постанову про звернення стягнення на заробітну плату від 18.03.2026 такими, що підлягають скасуванню.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.05.2026 відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задоволити. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції не врахував факт зупинення дії рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23.01.2026 ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2026. Вважає, що зупинення дії рішення означає, що на момент розгляду справи не існувало законних підстав для виконання постанов ІНФОРМАЦІЯ_1 № 3/143, № 3/144, № 3/145 від 15.05.2025.
Відповідачем подано письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Належно повідомлені сторони у судове засідання не з`явилися. Позивачем 18.06.2026 подано клопотання про розгляд справи без його участі, заяв (клопотань) відповідачем про відкладення апеляційного розгляду справи через причини, які можуть визнаватися поважними не подано.
За приписами ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що на виконанні у Збаразькому відділі державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі Відділ ДВС) перебуває зведене виконавче провадження №80529030 про стягнення із ОСОБА_1 102000,00 грн штрафів на користь держави. До складу цього зведеного ВП входять такі три виконавчі провадження:
№ 78804471, ВП відкрито 08.08.2025 з примусового виконання постанови № 3/144, виданої 15.05.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення із ОСОБА_1 34000,00 грн штрафу на користь держави та направленої для примусового виконання стягувачем 05.08.2026;
№ 78804373, ВП відкрито 11.08.2025 з примусового виконання постанови № 3/145, виданої 15.05.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення із ОСОБА_1 34000,00 грн штрафу на користь держави та направленої для примусового виконання стягувачем 05.08.2026;
№ 78804569, ВП відкрито 11.08.2025 з примусового виконання постанови № 3/143, виданої 15.05.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення із ОСОБА_1 34000,00 грн штрафу на користь держави та направленої для примусового виконання стягувачем 05.08.2026.
Державним виконавцем Відділу ДВС 17.03.2026 у відповідності до вимог статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.
До цього державним виконавцем вживалися такі заходи примусового виконання:
08.08.2025, 11.08.2025, 19.12.2025, 24.12.2025, 22.01.2026, 17.03.2026 направлено запити в реєструючі майно органи;
08.08.2025 у ВП № 78804471 винесено постанову про арешт коштів боржника.
18.03.2026 у ВП № 78804471 винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 102 000,00 грн, та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернено стягнення на доходи ОСОБА_1 у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 102 000,00 грн, в тому числі виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця та витрати, пов`язані з організацією та проведення виконавчих дій.
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 у липні 2025 року звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 15.05.2025 №3/143, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 15.05.2025 №3/144, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 15.05.2025 №3/145 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/129205255), справа № 607/15789/25.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.08.2025 у задоволенні заяви позивача про поновлення процесуального строку відмовлено; адміністративний позов ОСОБА_1 від 28.07.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 15.05.2025 №3/143, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 15.05.2025 №3/144, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 15.05.2025 №3/145 - повернуто позивачу.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.08.2025 про повернення позовної заяви у справі №607/15789/25 скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.01.2026 позовні вимоги ОСОБА_1 від 28.07.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення від 15.05.2025 №3/143, від 15.05.2025 №3/144, від 15.05.2025 №3/145 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності шляхом накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) задоволено частково;
скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення №3/144 від 15.05.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, а провадження у справі закрито;
у задоволенні позову ОСОБА_1 від 28.07.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 15.05.2025 №3/143 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності шляхом накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП – відмовлено;
у задоволенні позову ОСОБА_1 від 28.07.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 15.05.2025 №3/145 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності шляхом накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП – відмовлено.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.01.2026 у справі № 607/15789/25 залишено без руху.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2026 витребувано з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області матеріали справи №607/15789/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2026 визнано поважними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в заяві про поновлення строку апеляційного оскарження від 11.03.2026; поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.01.2026 у справі №607/15789/25; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.01.2026 у справі №607/15789/25; зупинено дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.01.2026 у справі №607/15789/25.
17.03.2026 позивач звернувся до Відділу ДВС із заявою, в якій повідомив, що Восьмий апеляційний адміністративний суд відкрив апеляційне провадження №А/857/11478/26 від 24.02.2026, та просив скасувати постанови про арешт коштів, негайно винести постанову про повне зняття арешту з рахунків, зупинити виконавчі провадження до завершення апеляційного розгляду.
Позивач не погоджується з діями державного виконавця Відділу ДВС щодо незупинення виконавчого провадження №80529030, вважає протиправними постанову про арешт майна від 18.03.2026 та постанову про звернення стягнення на заробітну плату від 18.03.2026, у зв`язку з чим звернувся в суд з відповідним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на відсутність рішення суду про зупинення стягнення на підставі постанов ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.05.2025 №3/143, від 15.05.2025 №3/144, від 15.05.2025 №3/145, у державного виконавця Відділу ДВС не було підстав для зупинення вчинення виконавчих дій, та не винесення постанов, в тому числі про арешт майна та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції підставними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України “Про виконавче провадження” (далі – Закон №1404-VIII).
Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (пункт 6 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII).
За змістом частини першої, другої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
При цьому, приписами статті 10 Закону №1404-VIII визначено, що заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Арешт і вилучення майна (коштів) боржника врегульовано статтею 56 Закону №1404-VIII, відповідно до частини першої якої арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Згідно з частиною другою статті 56 Закону №1404-VIII арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника обумовлено у статті 68 Закону №1404-VIII, відповідно до частини першої якої стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
Згідно з частиною третьою статті 68 Закону №1404-VIII про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
У спірному випадку підставою для скасування спірних постанов про арешт майна, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесених 18.03.2026, позивач вважає невиконання державним виконавцем Відділу ДВС обов`язку зупинити виконавче провадження №80529030 у зв`язку з відкриттям апеляційного провадження у справі № 607/15789/25, про що відповідача було повідомлено 17.03.2026.

Перелік підстав, за наявності яких виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, передбачений у статті 34 Закону №1404-VIII, а саме у разі:
1) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу;
2) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа;
3) зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення;
4) відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника);
5) звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону;
6) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення;
7) якщо вони вчиняються до оптового постачальника електричної енергії відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на погашення заборгованості, що утворилася на оптовому ринку електричної енергії";
8) застосування господарським судом у межах процедури превентивної реструктуризації заходів захисту боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача розповсюджується дія таких заходів;
9) надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
10) включення (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", оператор газотранспортної системи, оператори газорозподільних систем, електропостачальники, оператори системи розподілу (як правонаступники в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією), у тому числі їхні правонаступники у разі заміни стягувача у виконавчому провадженні, а також теплогенеруючі організації, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення;
11) встановлення мораторію на звернення стягнення на активи боржника за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження;
12) включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації;
12-1) відкриття виконавчого провадження після завершення приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу господарського товариства, якщо виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, стосується зобов`язань боржника - державного або комунального підприємства, господарського товариства, які виникли до завершення приватизації єдиного майнового комплексу такого державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу господарського товариства;
13) наявності підстав, передбачених статтею 2-1 Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку";
14) наявності підстав, передбачених статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств";
15) якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу;
16) якщо рішенням, на підставі якого видано виконавчий документ, зобов`язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити оператору газорозподільних систем економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу природного газу з включенням компенсацій за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року включно;
17) позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, що встановлюється згідно із Законом України "Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей".
Апеляційний суд погоджується, що враховуючи положення статті 34 Закону №1404-VIII та встановлені у цій справі обставини, у державного виконавця Відділу ДВС були відсутні підстави для вирішення питання зупинення виконавчого провадження.
Щодо апеляційного оскарження судового рішення у справи №607/15789/25, на що вказує позивач, то на момент розгляду судом першої інстанції даної справи, ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.01.2026 у справі № 607/15789/25 залишено без руху. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2026 витребувано з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області матеріали справи №607/15789/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов.
Лише ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2026 визнано поважними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в заяві про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 від 11.03.2026; поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.01.2026 у справі №607/15789/25; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.01.2026 у справі №607/15789/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов; зупинено дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.01.2026 у справі №607/15789/25.
Таким чином, звернення позивача як 17.03.2026 до відповідача із заявою про зупинення виконавчого провадження, так і 29.03.2026 до суду (цією датою позов сформовано в системі "Електронний суд") мало місце до поновлення Восьмим апеляційним адміністративним судом ОСОБА_1 строку подання апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження 02.04.2026 у справі №607/15789/25.
Колегія суддів погоджується, що за вказаних обставин, права позивача щодо незупинення виконавчого провадження №80529030 у зв`язку з відкриттям апеляційного провадження не порушені.
Більше того, підстави для зупинення вчинення виконавчих дій визначено у статті 34 Закону №1404-VIII і відкриття апеляційного провадження серед таких відсутня, в тому числі у частині четвертій цієї статті, на яку посилається позивач як у позовній заяві, так і у апеляційній скарзі, та яка передбачає, що виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення з теплопостачальних та теплогенеруючих організацій заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 червня 2021 року для виробництва теплової енергії, послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), а також за послуги з транспортування і розподілу природного газу, теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.
Також, відповідно до пункту 2 частини першої статті 34 Закону №1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Однак, в даному випадку відсутнє рішення суду про зупинення стягнення на підставі постанов ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.05.2025 №3/143, від 15.05.2025 №3/144, від 15.05.2025 №3/145. Отже, у державного виконавця Відділу ДВС не було підстав для зупинення вчинення виконавчих дій, та не винесення постанов, в тому числі про арешт майна та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Згідно з частиною першою статті 38 Закону №1404-VIII, виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).
Апелянтом ототожнюється поняття «поновлення судом строку подання апеляційної скарги та зупинення дії рішення суду» та «поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду».
ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на рішення суду у справі №607/15789/25 яким частково задоволено його позовні вимоги щодо скасування виконавчих документів.
Як вірно вказує суд першої інстанції, норма статті 38 Закону №1404-VIII розповсюджується лише на випадки оскарження рішень, за якими видано виконавчий документ, що не відповідає спірним правовідносинам, тому відсутні підстави для визнання протиправними дій державного виконавця Відділу ДВС щодо незупинення виконавчого провадження №80529030, а також скасування постанови про арешт майна від 18.03.2026 та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.03.2026.
Більше того, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду ід 01.06.2026 у справі №607/15789/25 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.01.2026 скасовано в частині відмови у задоволенні позову. Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, постанову по справі про адміністративне правопорушення №3/143 від 15.05.2025 та постанову по справі про адміністративне правопорушення №3/145 від 15.05.2025 скасовано.
05.06.2026 державним виконавцем, керуючись статті 59 Закону №1404-VIII винесено постанову про зняття арешту з коштів, копію якої направлено для виконання до банківських установ згідно вимог Порядку автоматизованого арешту коштів/електронних грошей боржників на рахунках/електронних гаманцях, відкритих надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, емітентами електронних грошей.
Також, 05.06.2026 державним виконавцем, керуючись пунктом 5 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII винесено постанови про закінчення виконавчого провадження, де пунктом 2 резолютивної частини зазначено «Припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення».

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, апеляційний суд резюмує, що в державного виконавця Відділу ДВС не було правових підстав для зупинення вчинення виконавчих дій. Відтак, критерії, визначені частиною другою статті 2 КАС України дотримано та відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 травня 2026 року у справі №500/1911/26 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	Т. М. Димарчук 	
судді	 	Р. М. Москаль 	
 	 	П. І. Сало  	
Повне судове рішення складено 25.06.26