печерський районний суд міста києва
Справа № 757/31685/25-п 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року суддя Печерського районного суду м. Києва Шапутько С.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
- за ч.1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
20.06.2025 о 23 год. 43 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - електросамокатом без д.н.з., в стані алкогольного сп`яніння, в м. Київ, на бул. М. Міхновського, 42. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано на бодікамери № 472069, за допомогою Alcotest Drager 7510. Результат огляду - 1.59 проміле, чек № 1395.
Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9.А Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні захисник Горбаньов О.О. просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно
ОСОБА_1 , відсутні будь-які відомості про потужність електродвигуна самоката та взагалі не зазначені жодні його характеристики (марка, модель, рік випуску, максимальна швидкість), що позбавляє захист і суд можливості його ідентифікувати.
Із загальнодоступних джерел, розміщених в мережі Інтернет, слідує, що максимальна потужність двигунів електросамокатів варіюється в межах 200-600 Вт (0,2-0,6 кВт) для звичайних моделей та до 1000 Вт (1 кВт) для більш потужних моделей, що є в рази менше від визначеної п. 1.10 Правил потужності, яка дозволила б віднести транспортний засіб до механічного.
Особа, яка керує електросамокатом, не є водієм механічного транспортного засобу, не зобов?язана дотримуватись заборон та виконувати обов?язки, визначені ПДР для водіїв механічних Т3: не повинна мати при собі посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, страховий поліс тощо; не повинна проходити на вимогу поліцейського медичний огляд на стан сп?яніння та не повинна дотримуватись заборони щодо керування таким транспортним засобом у стані сп?яніння.
Таким чином, ОСОБА_1 не може бути суб?єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки він не керував механічним транспортним засобом, не зобов`язаний був виконувати вимоги розділу 2 ПДР, якими передбачені права та обов`язки водіїв механічних транспортних засобів, зокрема п.п.2.5, 2.9а ПДР.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, вважає, що вина ОСОБА_1 повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме даними, які містяться в:
- протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 368183;
- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння;
- чеку «Драгеру» (тест № 1395) за результатом проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння.
При цьому суддя враховує, що електросамокат відповідає поняттю «транспортний засіб», оскільки призначений для перевезення людей, на ньому встановлений механізм, за допомогою якого самокат приводиться в рух, що відповідає визначенню транспортного засобу, наведеному у п.1.10 Правил дорожнього руху.
Дії ОСОБА_1 суддя кваліфікує за ч. 1 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Щодо доводів адвоката про те, що ОСОБА_1 не може бути суб?єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки він не керував механічним транспортним засобом, не зобов`язаний був виконувати вимоги розділу 2 ПДР, якими передбачені права та обов`язки водіїв механічних транспортних засобів, зокрема п.п.2.5, 2.9а ПДР, суд не приймає до уваги виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Так, відповідно до ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортним засобом особою у стані сп`яніння.
Відповідно до п. 1.10 ПДР України транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Законодавством розмежовано поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб». Зокрема, п. 1.10 ПДР визначено, що механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. В іншому випадку транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» електричний колісний транспортний засіб - це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
У постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 вказано, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна, а для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката, як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Таким чином, особа, яка керує електричним колісним транспортним засобом, є водієм транспортного засобу, у розумінні положень п. 1.10 Правил дорожнього руху.
Отже, встановлено, що ОСОБА_1 керував електросамокатом, який має всі ознаки транспортного засобу, був повноцінним учасником дорожнього руху, мав права і ніс обов`язки водія транспортного засобу.
При призначенні стягнення правопорушнику суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідальність.
Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суддя дійшов до висновку, що з метою виховання правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень необхідним і достатнім буде адміністративне стягнення відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись, ст. ст. 130, 221, 275-280, 283-287 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя С. В. Шапутько