ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/6508/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Головко О.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року (суддя Кисіль Р.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 25.04.2025 №084050021582 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до його страхового стажу період проходження строкової військової служби з 05.01.1994 по 26.06.1995 та до пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 періоди роботи з 03.11.1999 по 21.02.2002 та з 05.03.2002 по 02.08.2013, у зв`язку із чим призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах згідно із п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 15.05.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення відповідача від 25.04.2025 №084050021582 є таким, що суперечить чинному законодавству, та не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому є протиправним та у судовому порядку підлягає скасуванню із зобов`язанням призначити позивачу пенсію.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.04.2025 №084050021582 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період проходження строкової військової служби з 05.01.1994 по 26.06.1995 та до пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 періоди роботи з 03.11.1999 по 21.02.2002 та з 05.03.2002 по 02.08.2013.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 17.04.2025, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржником зазначено, що рішення від 25.04.2025 №084050021582 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, обґрунтованим та такими, що відповідає чинному законодавству, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17.04.2025 ОСОБА_1 звернувся за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки 14.05.2025 мав набути 50-річного віку та вважав, що має більше 30 років страхового та більше 10 років пільгового стажу за Списком №1
25.04.2025 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області прийнято рішення №084050021582 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. За змістом цього рішення відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача період строкової військової служби та не взято до розгляду довідки про підтвердження пільгового стажу за періоди роботи з 03.11.1999 по 21.02.2002, з 05.03.2002 по 02.08.2013 від 15.02.2010 №345 та від 20.02.2025 б/н, оскільки довідки підписано ліквідатором та на дату звернення за призначенням пенсії підприємства ліквідовані, повідомлено, що зазначена довідка потребує підтвердження комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Вважаючи рішення відповідача від 25.04.2025 №084050021582 протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до пп.2 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, наведені у цьому пункті, в тому числі: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку №22-1 визначені документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме:
довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 (далі - Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії;
документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року).
Положенням ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій є трудова книжка. Це ж передбачено і п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
Відповідно до вказаного Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення, необхідне надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.
В спірному випадку відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV з тих підстав, що пільговий стаж позивача не підтверджено.
Відповідачем періоди роботи позивача з 03.11.1999 по 21.02.2002 та з 05.03.2002 по 02.08.2013 не віднесені до пільгового стажу, оскільки довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підписані ліквідаторами і станом на день звернення підприємства ліквідовані, у зв`язку із чим, на думку відповідача, довідки потребують підтвердження комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, про що вказано в рішенні від 25.04.2025 №084050021582.
Як правильно з`ясовано судом першої інстанції, з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 вбачається:
з 03.11.1999 по 21.02.2002 ОСОБА_1 працював електрогазозварником 4 розряду на виробництві в доменних, агломераційних, мартенівських цехах комбіната «Запоріжсталь» як працівник ремонтних служб зайнятих ремонтом обладнання в місцях його установки, що передбачено Списком №1 розділ ІІІ підрозділ 1,2,3 шифр 1020100а-1753в, 1030100а-1753а, 1030200а-1753а, 1030300а-1753а, затвердженим постановою КМУ від 11.03.1994 №162; 
з 05.03.2002 по 02.08.2013, ОСОБА_1 працював слюсарем-ремонтником по ремонту металургійного та прокатного обладнання доменних, мартенівських печей та інших металургійних виробництв, що передбачено Списком №1 розділ ІІ №2а-3б, розділ ІІІ підрозділ 1,2,3 позиції 3.1а-3, 3.2а-3, 3.3а-3б, затвердженим постановою КМУ від 16.02.2003 № 36.
Колегія суддів наголошує, що згідно з п.п.2 п.6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 за №28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.0.12015 за №40/26485, Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.
Отже, законодавець не тільки наділив відповідача правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а й зобов`язав витребовувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення покладених на Головне управління Фонду завдань та сприяти особам, що звернулись за призначенням пенсії, в одержанні відсутніх у них документів для призначення пенсії.
Колегія суддів зазначає, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було недостатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини.
Наведені висновки узгоджуються з правою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Водночас, слід звернути увагу, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі по тексту - Порядок №22-1) встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів, які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.
Однак, матеріали даної справи не містять, а пенсійним органом в обґрунтування правомірності прийняття оспорюваного рішення не надано до суду доказів самостійного звернення до відповідних установ з метою отримання додаткових документів для підтвердження пільгового стажу позивача.
Водночас, у постанові від 21 лютого 2018 року у справ № 687/975/17 (адміністративне провадження № К/9901/110/17) Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 11 травня 2022 року у справі № 120/1089/19-а.
Натомість, в даному випадку пенсійним органом покладено тягар негативних наслідків із необґрунтованих підстав виключно на позивача.
Слід враховувати також актуальну практику Верховного Суду щодо спірних правовідносин, а саме позицію, що викладена у постанові від 28.01.2025 у справі №300/8132/23 про те, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж. Разом з тим, у разі якщо остання містить неправильні чи неточні записи про періоди роботи (тобто такі, з приводу яких виникають сумніви у їх достовірності) то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, визначені пунктом 3 Порядку №637. Також у разі неможливості одержання необхідних документів внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку (у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями) трудовий стаж може бути установлений на підставі показань не менше двох свідків , які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Записами №11-12 у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 підтверджується, що він з 03.11.1999 по 21.02.2002 працював електрогазозварником ручного зварювання 4 розряду по ремонту агломераційного, металургійного обладнання та печей у Запорізькому спеціалізованому управлінні №1 ВАТ «Дніпродомнаремонт».
Записами №12-15 підтверджується, що позивач з 05.03.2002 по 02.08.2013 працював слюсарем-ремонтником 4 розряду по ремонту агломераційного, металургійного обладнання та печей у ПАТ “БМУ «Запоріжстальбуд-1».
Пільговий стаж позивача за Списком №1 також підтверджується індивідуальними відомостями в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування із зазначенням ЄДРПОУ 00192175 -ДП ЗСУ-1 ВАТ ДНІПРОДОМНАРЕМОНТ; ЄДРПОУ 04851255 ПАТ «БУДІВЕЛЬНОМОНТАЖНЕ УПРАВЛІННЯ «ЗАПОРІЖСТАЛЬБУД-1», код підстави для обліку спеціального стажу позивача – ЗПЗ013А1.
Відповідно до Додатку 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 14.04.2015 №435, код ЗПЗ013А1 свідчить про шкідливі та важкі умови праці (Список №1).
Робоче місце позивача за професією електрогазозварника атестовано за Списком №1 згідно із наказами ЗСУ-1 ВАТ «Дніпродомнаремонт» від 20.02.1995 №33 та від 22.06.2000 №88; за професією слюсаря-ремонтника атестовано за Списком №1 згідно з наказами ПАТ «БМУ «Запоріжстальбуд-1» від 05.03.2002 №108, від 14.06.2005 №563, від 15.06.2010 №1188.
Тобто право позивача на зарахування пільгового стажу підтверджено також наказами про атестацію робочих місць.
Крім того, пільговий стаж позивача підтверджено згідно з пунктом 20 Порядку №637 довідками ДП ЗСУ-1 ВАТ «Дніпродомнаремонт» від 15.02.2010 №345 за період роботи з 03.11.1999 по 21.02.2002 та ПАТ «БМУ «Запоріжстальбуд-1» від 20.02.2025 № б/н за період з 05.03.2002 по 02.08.2013.
Довідка, видана ліквідатором ДП ЗСУ-1 ВАТ «Дніпродомнаремонт» від 15.02.2010 №345 містить обов`язкові реквізити та відповідає вимогам п. 20 Постанови №637, а саме: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу – з 03.11.1999 по 21.02.2002; професія або посада – електрогазозварник; характер виконуваної роботи - працював з повним робочим днем у виробництві доменних, агломераційних, мартенівських цехах як робітник ремонтних служб, зайнятих ремонтом обладнання в місцях його установки на ділянках (робочих місцях) діючих виробництв, де основні робітники користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1; розділ 3 підрозділ 1, 2, 3, шифр 1020100а-1753в, 1030100а-1753а, 1030200а-1753а, 1030300а-1753а, затверджений постановою КМУ від 11.03.1994 №162; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка: особова справа форми Т-2, особові рахунки, накази про атестацію робочих місць від 20.02.1995 №33, від 22.06.2000 №88.
Аналогічно, довідка, видана арбітражним державним ліквідатором ПАТ “БМУ «Запоріжстальбуд-1» від 20.02.2025 №б/н, - містить обов`язкові реквізити та відповідає вимогам п. 20 Постанови №637, а саме: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу – з 05.03.2002 по 02.08.2013; професія або посада – слюсар-ремонтник; характер виконуваної роботи - працював з повним робочим днем постійно зайнятим ремонтом металургійного та прокатного обладнання доменних, мартенівських печей та інших металургійних агрегатів на ділянках діючих виробництв, де основні робітники користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1; розділ ІІ № 2а-3б, розділ ІІІ підрозділи 1,2,3 позиції 3.1а-3, 3.2а-3, 3.3а-3б, затверджений постановою КМУ від 16.01.2003 №36; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка: особова справа форми Т-2, особові рахунки, накази про атестацію робочих місць від 05.03.2002 №108, від 14.06.2005 №563, від 15.06.2010 №1188.
Таким чином, є обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо зобов`язання зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 періоди роботи з 03.11.1999 по 21.02.2002 та з 05.03.2002 по 02.08.2013.
Стосовно зарахування позивачу до страхового стажу період проходження строкової військової служби з 05.01.1994 по 26.06.1995, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. «в», «д» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
В п.109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого Радою Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590, передбачено, що крім роботи в якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також:
- відповідно до п. «к» служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах; служба у військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВД, НКГБ, МГБ, Комітету державної безпеки при Раді Міністрів СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік; служба в органах міліції. Перебування військовослужбовця в полоні зараховується до стажу роботи в установленому порядку.
Абзац другий пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
В даному випадку, факт проходження позивачем військової служби з 05.01.1994 по 26.06.1995 підтверджується записом №3 в його трудовій книжці серії НОМЕР_1 .
Відповідно до Військового квитка серія НОМЕР_2 від 03.01.1994 ОСОБА_1 призваний на військову службу та направлений у частину 05.01.1994. На підставі наказу МОУ від 28.03.1995 №75 ОСОБА_1 26.06.1995 звільнений (демобілізований).
Згідно із записом № 4 в трудовій книжці позивача 13.09.1995 прийнято дорожнім робочим третього розряду до Спеціалізованого будівельного управління «Спецбуд» АТ Запоріжжитлоцивільбуд», наказ від 15.09.1995 №26 «к», а отже, період військової служби з 05.01.1994 по 26.06.1995 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх підстав для відмови у зарахуванні спірних періодів роботи позивача, записи про які містяться у трудовій книжці, до його страхового та пільгового стажу, а відтак дійшов правильного висновку про протиправність оскаржуваного рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії.
Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров 

суддя О.В. Головко