Тарутинський районний суд Одеської області 
_________________________________________________________________________
Справа №514/511/26
Провадження по справі № 2/514/639/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року    с-ще Бессарабське

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді – Тончевої Н.М., 
при секретарі – Аронєт Л.С.,
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у судовому засіданні в залі суду с-ща Бессарабське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бессарабської селищної ради Болградського району Одеської області, третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-
В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 . 
Свої вимоги мотивує тим, що згідно з договором купівлі-продажу від 19.03.1969 року, посвідченого нотаріусом Тарутинської державної нотаріальної контори Герасимовою І.П., реєстр №334, ОСОБА_3 належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У зазначеному будинку ОСОБА_3 проживала разом з чоловіком ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Заповіт вона не залишила. У спірному будинку залишився проживати ОСОБА_4 , але будь-яких прав на нього він не оформляв. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Заповітом від 26.03.2003 року, посвідченого секретарем Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області та зареєстрованого за №15, ОСОБА_4 зробив розпорядження, згідно з яким все належне йому на день смерті майно заповів ОСОБА_2 . Однак при зверненні до нотаріуса з заявою про видачи свідоцтва про спадщину ОСОБА_2 отримала відмову у зв?язку з відсутності доказів перебування у шлюбних відносинах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Для встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без шлюбу ОСОБА_2 звернулася з відповідною заявою до Тарутинського районного суду Одеської області. Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 22.05.2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено на підставі того, що Кодекс про шлюб та сім`ю України, який діяв на час смерті ОСОБА_3 не пов`язував виникнення, змін або припинення особистих чи майнових прав у зв?язку із проживанням однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. На даний час, відповідно до довідки КП «Бессарабське бюро технічної інвентаризації» №355/01-04 від 16.12.2025 року, згідно архівних даних КП «Бессарабське БТІ», до введення в дію Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (01.01.2013 р.) 08.05.1969 року в реєстровій книзі №2 за реєстровим номером 107 зареєстровано право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 19.03.1969 року, посвідченого Герасимовою І.П., нотаріусом Тарутинської державної нотаріальної контори, реєстр №334. Разом з тим, починаючи з 2014 року і по теперішній час позивач разом з сім`єю, з дозволу ОСОБА_2 , яка залишила їм можливість самим вирішувати питання щодо цього житлового будинку, проживає у ньому, користуючись усіма його приміщеннями, господарчими будівлями та спорудами. З того часу вона доглядає за усім будинком та утримує його в належному стані. Виконує за власні кошти роботи з його переобладнання та перепланування для поліпшення побутових умов проживання. Постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонти, веде домашнє господарство, сплачує комунальні послуги, доглядає та утримує в порядку прибудинкову територію. Однак, належним чином оформити свої права на зазначений будинок позивач не має змоги.
Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом.
Позивач в судове засідання не з`явилась, на розгляд суду від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу в їх відсутність, позовні вимоги підтримують.
Представник відповідача Бессарабської селищної ради Болградського району Одеської області у судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшла заява від представника відповідача, в якій він зазначив, що згоден з позовними вимогами позивача та просить розглянути справу без його участі.
Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, сповіщалась належним чином, про що свідчить її підпис на рекомендованому повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме судової повістки.
Пунктом 1 частини 8 статті 128 ЦПК України передбачено, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. 
Неявка третьої особи, яка була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Тож, враховуючи, що неявка третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті та те, що третя особа була належним чином повідомлена про день та час слухання справи належним чином, суд дійшов висновку про проведення підготовчого засідання за відсутності третьої особи. 
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. 
З матеріалів справи вбачається, що згідно Договору купівлі-продажу від 19 березня 1969 року, посвідченого нотаріусом Тарутинської державної нотаріальної контори Герасимовою І.П. та зареєстрованого в реєстрі за №334, ОСОБА_3 належить житловий будинок АДРЕСА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_5 , батьками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 23 жовтня 1985 року.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 08 серпня 2000 року Березинською селищною радою Тарутинського району Одеської області.
26 березня 2003 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №15, згідно якого все належне йому на день смерті майно заповів ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 29 червня 2004 року Березинською селищною радою Тарутинського району Одеської області.
20 вересня 2008 року за актовим записом №69 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим 20 вересня 2008 року.
Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області №514/683/14-ц від 22 травня 2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу відмовлено на підставі того, що Кодекс про шлюб та сім`ю України, який діяв на час смерті ОСОБА_3 не пов`язував виникнення, змін або припинення особистих чи майнових прав у зв?язку із проживанням однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. 
Відповідно до довідки КП «Бессарабське бюро технічної інвентаризації» №355/01-04 від 16 грудня 2025 року, згідно архівних даних КП «Бессарабське БТІ», до введення в дію Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (01.01.2013 р.) 08 травня 1969 року в реєстровій книзі №2 за реєстровим номером 107 зареєстровано право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 19.03.1969 року, посвідченого Герасимовою І.П., нотаріусом Тарутинської державної нотаріальної контори, реєстр №334. 
Згідно технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 , його виготовлено КП «Бессарабське БТІ» на замовлення ОСОБА_1 22 січня 2026 року.
З 2014 року позивач ОСОБА_1 мешкає у будинку АДРЕСА_1 , сплачує комунальні послуги, робить ремонт, обробляє присадибну земельну ділянку, що підтверджується: 
довідкою Соборненського старостинського округу Бессарабської селищної ради Болградського району Одеської області №17/1/38-22 від 15 січня 2026 року;
довідкою Соборненського старостинського округу Бессарабської селищної ради Болградського району Одеської області №17/1/179-22 від 18 березня 2026 року;
показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
З листа приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Давидової Н.Г. №205/01-16 від 31 березня 2026 року вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 не заводилась. 
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.
Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій ст.344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.
Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.
При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.
Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 р. № 24-150/0/4-13 « Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав ».
Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Також, зазначеною постановою роз`яснено порядок застосування норм, передбачених статтею 344 ЦК України, а саме:
пунктом 9 передбачено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК;
пунктом 11 передбачено, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК);
пунктом 13 передбачено, що можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади;
рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). 
З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту добросовісного, законного та відкритого заволодіння нею вказаним житловим будинком.
Оскільки судом було встановлено, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ніхто належне ОСОБА_3 , спадкове майно не успадкував, саме Бессарабська селищна рада Болградського району Одеської області є належним відповідачем по справі.
Таким чином, беручі до уваги наявні докази, суд прийшов до висновку, що позивач ОСОБА_1 добросовісно, законно та відкрито заволоділа спірним майном, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 та безперервно, відкрито володіє ним вже більше десяти років.
З огляду на вищевказане, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд прийшов до висновку, що існують підстави для визнання за позивачем права власності в порядку набувальної давності на зазначений житловий будинок, а тому позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,89,142,200, 206, 264,265,268,272, 273, 315, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Бессарабської селищної ради Болградського району Одеської області, третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю- задовольнити у повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 . 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя      Н.М. Тончева