Справа № 496/2771/26
Провадження № 2/496/3007/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого - судді Шаньшиної М.В.,
за участю секретаря – Шурлакової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Біляївка Одеської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Колект» заборгованість за кредитним договором №014-RO-82-256219842 від 14.02.2024 р., у розмірі 86280,84 гривень та судові витрати по справі.
Позов мотивовано тим, що 14.02.2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-256219842, на підставі якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» надало відповідачу кредит в сумі 76491,59 грн на 50 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 41,90% річних. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним шляхом здійснення 14 числа кожного місяця ануїтетного платежу згідно графіку. Всупереч умов кредитного договору відповідач припинила виконувати взяті на себе договірні зобов`язання.
20.02.2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» (надалі АТ «Райффайзен Банк») та позивачем укладено договір № 114/2-67-F, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги АТ «Райффайзен Банк» до відповідача про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором в сумі 86280,84 грн, з них: 73206,12 грн заборгованість за кредитом; 13074,72 грн заборгованість за процентами.
Після відступлення права вимоги відповідач не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором ані на рахунок первісного кредитора, ані на рахунок нового кредитора. Позивач направив відповідачу досудову вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, проте відповідач їх не виконав.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в позовній заяві міститься клопотання позивача про розгляд справи відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Відзиву на позов та доказів на спростування доводів позивача до суду не надав.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин та якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, заяву позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи і вирішення справи на підставі наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 14.02.2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-256219842, відповідно до якого банк надає клієнту послугу споживчого кредиту «Кредит готівкою», для надання послуги споживчого кредиту банк відкриває клієнту поточний рахунок «Для виплат в гривня на умовах пункту Заяви-договору. 
Відповідно до п.п. 2.3. договору кредитного договору, з дати надання кредиту, банк зобов?язаний надати клієнту кредит в сумі 76 491,59 грн., а клієнт зобов?язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування.
Згідно з п.п. 3.2. договору строк кредиту становить 50 місяці, з 14.02.2024р. по 14.02.2028р.
Проценти за користування Кредитом -процентна ставка фіксована і становить 41,90% річних. 
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Цивільно-правове зобов`язання - це правовідношення, в якому одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З цього визначення випливає, що цивільно-правове зобов`язання це таке правовідношення, в якому управомочна особа діє як кредитор, а зобов`язана особа - як боржник.
Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
20.02.2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» (надалі АТ «Райффайзен Банк») та позивачем укладено договір № 114/2-67-F, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги АТ «Райффайзен Банк» до відповідача про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором № 014-RO-82-256219842 від 14.02.2024.
Після відступлення права вимоги відповідач не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором ані на рахунок первісного кредитора, ані на рахунок нового кредитора. 
Позивач 20.01.2026 року направив відповідачу досудову вимогу №1-130957 про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, проте відповідач їх не виконав. 
Таким чином, сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №014-RO-82-256219842 від 14.02.2024 становить 86280,84 грн, з них: 73206,12 грн заборгованість за кредитом; 13074,72 грн заборгованість за процентами.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Ч. 1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач неналежним чином не виконав своїх кредитних зобов`язань, то позов є обґрунтованим та його необхідно задовольнити.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
За змістом ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Понесені ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» витрати на правову допомогу Адвокатського бюро «Титаренко Лігал Груп» підтверджуються договором № 26/11/2025 від 26.11.2025, замовленням №1883 від 30.03.2026 року до договору про надання правничої допомоги від 26.11.2025 року, актом виконаних робіт (наданих послуг) від 30.03.2026 року, платіжною інструкцією №829 від 02/04/2026 року на суму 7500 грн. 
Таким чином, з метою дотримання принципу справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною з огляду на складність та фактичний розгляд справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Також Верховний Суд, здійснюючи розгляд справи №873/212/21, у якій досліджував питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспіввісною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу у даній справі у сумі 7500,00 грн. є не співмірними із складністю цієї справи, наданим Адвокатським бюро «Титаренко Лігал Груп» обсягом та часом послуг у суді (розгляд даної справи здійснювався за відсутності представника позивача), не відповідають критерію розумності їхнього розміру, співмірності та справедливості. Суд дійшов висновку про зменшення розміру таких витрат від попередньо заявленої суми та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягають також стягненню на користь позивача 2662,40 грн. сплаченого судового збору.
Керуючись ст. ст. 207, 509, 525, 526, 536, 549, 611, 634, 1049, 1054, 1077 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Колект» про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Колект», місцезнаходження: м. Київ, просп. Соборності, буд. 30-А, приміщення (офіс) 321 заборгованість за кредитним договором № 014-RO-82-256219842 від 14.02.2024 року, у розмірі 86280,84 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн. 
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.В. Шаньшина