УХВАЛА

27 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 913/266/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Васьковського О.В., Огородніка К.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
на ухвалу Господарського суду Луганської області
від 26.11.2025
у складі судді: Масловського С.В.,
та постанову Східного апеляційного господарського суду 
від 21.04.2026 
у складі колегії суддів: Демідової П.В. - головуючий, Крестьянінова О.О., Мартюхіна Н.О.,

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮС-Металл"
до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія"
про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд, заявник) 08.05.2026, засобами електронного зв`язку, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Луганської області від 26.11.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 у справі №913/266/20.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №913/266/20 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Огороднік К.М., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.05.2026.
Розглянувши матеріали касаційної скарги Фонду колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів скарги, заявник не погоджується з постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 та ухвалою Господарського суду Луганської області від 26.11.2025 щодо відмови у задоволенні клопотання Фонду про забезпечення вимог кредиторів.
З аналізу статей 55, 129 Конституції України вбачається, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства, визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. 
Частиною 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), ухвали попереднього засідання, ухвал за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, поданих після закінчення строку, встановленого для їх подання, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника та рішень, прийнятих за результатами розгляду заяв, поданих у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність).
Наведений в частині 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, перелік судових рішень, що підлягають касаційному оскарженню, є вичерпним, і тому подання касаційних скарг на інші судові рішення (тобто відсутні у вказаному переліку) виключає можливість здійснення касаційного провадження за такими скаргами.
У даному випадку предметом касаційного оскарження є постанова Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 та ухвалою Господарського суду Луганської області від 26.11.2025 щодо відмови у задоволенні клопотання Фонду про забезпечення вимог кредиторів, можливість окремого оскарження якої, не передбачено частиною 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
У зв`язку з чим, касаційна скарга не підлягає розгляду в порядку касаційного провадження, тому в її прийняті слід відмовити з підстав передбачених пунктом 1 частиною 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.
Крім того, у разі прийняття до касаційного провадження касаційної скарги Фонду на вказане судове рішення, суд касаційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, що в сукупності з положеннями норм статті 287 ГПК України, виключає можливість касаційного перегляду.
На підставі викладеного та керуючись частиною 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 3, 234, 235, пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, - 
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду Луганської області від 26.11.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 у справі №913/266/20.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

К.М. Огороднік