Справа № 147/19/26 
Провадження № 2/147/263/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року с-ще Тростянець 

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі
головуючого судді Почкіної О.М.,
із участю секретаря Бабчук.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє позовні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 ,а в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: частку земельної ділянки площею 0,2402 га, кадастровий номер 0524184200:03:002:0055; частку земельної ділянки площею 0,2018 га, кадастровий номер 0524184200:03:002:0056.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 . До складу спадщини увійшли, зокрема, належна частина земельної ділянки площею 0,2402 га, кадастровий номер 0524184200:03:002:0055; належна частина земельної ділянки площею 0,2018 га, кадастровий номер 0524184200:03:002:0056. Вказані земельні ділянки належить ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності без визначення частки кожному. 
Позивач звернувся до приватного нотаріуса для оформлення спадщини.
Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки, позивачу було відмовлено з тих підстав, що правовстановлювальні документи на земельні ділянки свідчать про те, вказані земельні ділянки належать на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , без визначення їх частки кожному, тому нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки спадкодавця у спільному майні.
Крім того, позивач вказує, що за домовленістю з живим співвласником, його батьком ОСОБА_2 , дійшли згоди про визнання права власності на частки у вказаних земельних ділянках за позивачем.
Оскільки у даному випадку питання щодо оформлення спадкових прав вирішується спадкоємцями в судовому порядку, тому позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, 
Ухвалою суду від 29.12.2026 позовну заяву було залишено без руху з підстав, зокрема, відсутності зазначення доказів, що підтверджують належності спірного майна спадкодавцю та інформації про коло спадкоємців. 
21.01.2026 на виконання ухвали суду позивач надав пояснення, в якому вказав, що після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями є чоловік померлої ОСОБА_2 , син ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_3 , яка у встановленому законом порядку відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами спадкової справи. Крім того зазначив, що відомості про спадкоємців та докази належності майна спадкодавцю містяться в матеріалах спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , з огляду на це просив витребувати в Чечельницькій державній нотаріальній конторі копію вказаної спадкової справи.
Ухвалою суду від 29.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання, витребувано в Чечельницькій державній нотаріальній конторі копію спадкової справи до майна померлої ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На виконання вимоги ухвали суду Чечельницька державна нотаріальна контора 25.03.2026 подала до суду копію спадкової справи №43/2025 після смерті  ОСОБА_4 .
Ухвалою суду від 25.03.2026 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та не заперечував проти їх задоволення. Також просив розгляд справи проводити без його участі.
Третя особа, що не заявляє позовні вимоги щодо предмета спору, в судове засідання не з`явилася, вважається такою, що про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Буль-яких клопотань суду не надала.
Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки повне рішення виготовлено 07 травня 2026 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 30 квітня 2026 року, датою ухвалення даного рішення є саме 07 травня 2026 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 , батьками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 15.04.2025 Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гайсинського району Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.5).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 03.03.2025 Ободівської сільської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 03.03.2025 зроблено відповідний актовий запис №30 (а.с.7).
З копії спадкової справи №43/2025 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1  ОСОБА_4 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після її смерті, у визначений законом строк, звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.60-62).
Крім того, вказана спадкова справа містить заяву про відмову від спадщини за заповітом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1  ОСОБА_4 , який остання залишила на її ім`я, посвідчений секретарем Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області 09.02.2020 та заяву про відмову від обов`язкової частки, передбаченої ст. 1241 ЦК України чоловіка померлої ОСОБА_2 . Також ОСОБА_2 відмовився від належної йому за законом частини спадкового майна після смерті дружини на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , від виділення частки спільного майна подружжя також відмовився (а.с.63-54).
Також, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір про поділ спадкового майна, посвідчений 25.09.2025 державним нотаріусом Чечельницької державної нотаріальної контори Вінницької області, згідно з яким 1/3 частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , належна частина земельної ділянки площею 0,2402 га, кадастровий номер 0524184200:03:002:0055 та належна частина земельної ділянки площею 0,2018 га, кадастровий номер 0524184200:03:002:0056, перейшли у спадщину до ОСОБА_1 та є підставою для видачі свідоцтва про спадщину за законом (а.с. 8-9).
25.09.2029 ОСОБА_1 звернувся до Чечельницької державної нотаріальної контори з заявою з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_4 , а саме: на 1/3 частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , належну частину земельної ділянки площею 0,2402 га, кадастровий номер 0524184200:03:002:0055 та належну частину земельної ділянки площею 0,2018 га, кадастровий номер 0524184200:03:002:0056.(а.с.92)
З копії свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого 25.09.2025 державним нотаріусом Чечельницької державної нотаріальної контори Вінницької області вбачається, що спадкоємцем 1/3 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , належного за життя ОСОБА_4 , є ОСОБА_1 (а.с.6).
Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав № 445077182 від 25.09.2025 встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25.09.2025. зареєстровано право власності на 1/3 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 . Власником вказаного майна є ОСОБА_1 . (а.с.10).
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою 25.09.2025 державним нотаріусом Чесельницької державної нотаріальної контори, було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 0,2402 га, кадастровий номер 0524184200:03:002:0055, та площею 0,2018 га, кадастровий номер 0524184200:03:002:0056, оскільки з правовстановлювальних документів на вказані земельні ділянки встановлено, що вони належать ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності без визначення частки кожному, що не дає можливості визначення частки в спадковому майні ОСОБА_4 (а.с.11).
З Витягу з Державного реєстру речових прав №428445551 від 26.05.2025 встановлено, що земельна ділянка площею 0,2402 га, кадастровий номер 0524184200:03:002:0055, яка розташована в АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , право власності зареєстровано 21.01.2016 (а.с.107).
З Витягу з Державного реєстру речових прав №428447984 від 26.05.2025 встановлено, що земельна ділянка площею 0,2018 га, кадастровий номер 0524184200:03:002:0056, яка розташована в АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , право власності зареєстровано 21.01.2016 (а.с. 114)
З актуальної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухоме, яка міститься в матеріалах спадкової справи до майна померлої ОСОБА_4 , встановлено, що земельна ділянка площею 0,2402 га, кадастровий номер 0524184200:03:002:0055, яка розташована в АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,2018 га, кадастровий номер 0524184200:03:002:0056, яка розташована в АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . (а.с.121- 124, 126, 127).
Встановленні судом обставини свідчать про неможливість оформлення позивачем спадкових прав на частку земельної ділянки після смерті ОСОБА_4 в зв`язку з невизначеністю за кожним із співвласників частки земельної ділянки.
При ухваленні рішення суд керується наступними нормами.
Згідно з ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частин першої-третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до правила ч. 1 та ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.
У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.
Відповідно до частини першої статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність)
Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків установлених законом.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно із ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно з ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.
З правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18, від 16.06.2021 у справі №570/997/19, від 20.06.2018 у справі 640/13903/16-ц вбачається, що належним способом захисну у даній категорії справ є визнання за спадкоємцем права власності в порядку спадкування на частку майна у праві спільної сумісної власност, яка належала спадкодавцю.
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак нотаріус у постанові від 25.09.2025 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 0,2402 га, кадастровий номер 0524184200:03:002:0055 та площею 0,2018 га, кадастровий номер 0524184200:03:002:0056, оскільки вказані земельні ділянки належать ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності без визначення частки кожному. 
Будь-яких доказів того, що частки співвласників ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на вказані земельні ділянки є нерівними, суду під час розгляду справи учасниками надано не було та судом не здобуто. За таких обставин суд приходить до висновку, що частки у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки площею 0,2402 га, кадастровий номер 0524184200:03:002:0055 та площею 0,2018 га, кадастровий номер 0524184200:03:002:0056 всіх співвласників є рівними по 1/3 ідеальних частки, відповідно позивач має право на її спадкування після смерті ОСОБА_4 . 
Таким чином, оскільки з наданого документу, що посвідчує право власності на вказане майно неможливо визначити частку померлого на належне йому майно, а тому позивач не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, враховуючи, що співвласник ОСОБА_2 відмовився від належної йому за законом частини спадкового майна після смерті дружини та від виділення частки спільного майна подружжя, то з метою захисту законного права позивача на спадщину суд визнає за необхідне позов задовольнити частково та визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом а саме: 1/3 частку земельної ділянки з кадастровим номером 0524184200;03:002:0055 площею 0,2402 га та 1/3 частку земельної ділянки з кадастровим номером 0524184200;03:002:0056 площею 0,2018 га.
Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд -
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0524184200;03:002:0055, площею 0,2402 га, місце розташування: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0524184200;03:002:0056, площею 0,2018 га, місце розташування: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Відомості про учасників справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , громадянка України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , громадянка України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , громадянка України, місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О.М. Почкіна