Справа № 706/360/26 
2/706/582/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 року Христинівський районний суд Черкаської області
в складі: 
головуючого - судді Орендарчука М.П., 
за участі секретаря судового засідання Пізняк Т.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики. 
Просив стягнути з  ОСОБА_3 на його користь суму боргу в розмірі 3750 доларів США згідно боргової розписки від 28.10.2025.
В обґрунтування позову покликався на такі обставини. 
28.10.2025 року між сторонами був укладений договір позики у відповідності до якого відповідач отримав від позивача 3750 доларів США, які зобов`язувався повернути до 28.12.2025 року. На підтвердження укладення договору була надана розписка, написана і підписана ОСОБА_3 . Позичальник відповідач ОСОБА_3 у добровільному порядку суму боргу не повернув.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, до суду представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, а також не заперечують щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада України».
Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надходило заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 28.10.2025 між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі боргової розписки, у відповідності до якого відповідач ОСОБА_3 позичив у позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 3750 доларів США та зобов`язався їх повернути до 28.12.2025 року.
Оригінал розписки оглянуто судом в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 25.04.2012 року у справі № 6-24ц12, наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Тому у справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
В матеріалах справи відсутні належні докази того, що відповідач повністю чи частково виконав свої зобов`язання за вказаним договором позики та повернув повністю або частково кошти саме за цим договором позики.
Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за договорами позики не виконав, грошові кошти в сумі 3750 доларів США у визначений договором строк ОСОБА_3 не повернув, тому з  ОСОБА_3 підлягає стягненню сума позики у розмірі 3750 доларів США.
Позаяк предметом укладеного між сторонами договору є іноземна валюта, без визначення грошового еквіваленту, тобто суми коштів у національній валюті України, суд стягує на користь позивача борг у доларах США без перерахунку у гривню, що відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц.
Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню повністю.
Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 331,20 грн.
Керуючись ст. 525-526, 530, 551, 536, 610, 625, 631,629, 1046-1056 ЦК України, ст. 4, 5, 12, 13, 141, 263, 265, 268, 280 -284, 354, 355 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до  ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 3750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) доларів США, згідно боргової розписки від 28.10.2025 року. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення рішення апеляційної скарги.

Суддя  Михайло ОРЕНДАРЧУК