Подільський районний суд міста Полтави 
Справа № 553/215/26 
Провадження № 2/553/809/2026 

Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

11.06.2026	м. Полтава	

Подільський районний суд м. Полтави у складі: 
головуючого судді Ткачука Ю.А., 
за участю секретаря судового засідання Чоповди А.В.,
представника позивачів Хлистун І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Подільського районного суду м. Полтави, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Першої полтавської державної нотаріальної контори про скасування арешту на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – адвокат Хлистун Ірина Миколаївна, звернулася до Подільського районного суду м. Полтави із позовом, в якому просить визнати Ухвалу Ленінського райсуду від 19.10.1994 року такою, що втратила чинності; визнати протиправною дію заходу забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1 , накладеного згідно Ухвали Ленінського районного суду м. Полтави №4539 від 19.10.1994 року та звільнити майно (квартиру АДРЕСА_1 ) з під арешту, зареєстрованого 05.03.2005 року за №1743022 Першою полтавською державною нотаріальною конторою; зобов`язати Першу полтавську державну нотаріальну контору виключити запис про обмеження (арешт №1743022) з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 04.08.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб з питанням реєстрації місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_2 , з підстав того, що вона є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі Договору від 28.08.1996 року.
Проте відповіддю №01-12-05.1-03/1443 від 04.08.2025 року Управлінням реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Позивачу було відмовлено в реєстрації місця проживання з огляду на наступне: «За результатами розгляду заяви 04.08.2025 року прийнято рішення про відмову у реєстрації місця проживання (перебування) відповідно до Постанови КМУ від 07.02.2022 №265 «Деякі питання декларування і реєстрація місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» на підставі п.п. 1 п. 87 Постанови КМУ від 07.02.2022 №265 «Деякі питання декларування і реєстрація місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» орган реєстрації відмовляє в декларуванні/ реєстрації місця проживання (перебування), знятті iз задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження щодо житла, яке особа декларує або реєструє як місце проживання (перебування), що стосуються заборони декларування/реєстрації місця проживання (перебування) у такому житлі, або перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань (у разі відсутності письмової згоди відповідного іпотекодержателя або довірчого Власника на декларування/реєстрацію місця проживання). За адресою АДРЕСА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження (арешт) нерухомого майна.»
Нерухоме майно, що є предметом обтяження, — це квартира АДРЕСА_1 . Поточними законними власниками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які набули право власності на підставі Договору купівлі-продажу від 28 серпня 1996 року. Цей договір було укладено у Третій полтавській державній нотаріальній конторі. Обтяження, що підлягає скасуванню, має статус архівного запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 
Тип обтяження: Арешт (архівний запис). 
Реєстраційний номер обтяження: 1743022. 
Підстава обтяження: Ухвала Ленінського районного суду м. Полтави № 4539 від 19.10.1994 року. 
Дата Реєстрації в Реєстрі: 05 березня 2005 року, здійснена Першою полтавською державною нотаріальною конторою. 
Власник на момент реєстрації обтяження: ОСОБА_4 , яка продала майно у 1996 році. 
Так, на момент укладення Договору купівлі-продажу 28.08.1996 року наявна Довідка, видана Першою Полтавською державною нотаріальною конторою, яка засвідчувала, що станом на 1996 рік заборон та арештів за будинком/квартирою АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_4 , не значиться. Це означає, що хоча арешт і був юридично накладений як забезпечувальний захід у 1994 році, він не був внесений до державного реєстру заборон (чи його попередників) і не був видимим для добросовісного набувача ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) на момент угоди. Реєстрація у 2005 році є лише технічним актом внесення архівного обтяження до сучасного реєстру, а не первинним моментом його виникнення. Ця обставина є важливим елементом порушення права власності поточних власників, оскільки вони набували майно, яке офіційно вважалося вільним від обтяжень
Арешт 1994 року був накладений в ході розгляду справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та В.І. про визнання членом сім`ї та визнання свідоцтва про право власності недійсним (справа № 2-53/1995). Метою забезпечення було збереження майна до вирішення спору про право власності.
Оскільки спір про право власності, в рамках якого було накладено арешт 1994 року, був остаточно і безповоротно вирішений найвищою судовою інстанцією у 2006 році на користь поточних власників, мета забезпечення позову є вичерпаною. Захід забезпечення позову, накладений, ймовірно, на користь відповідача ОСОБА_5 , не може існувати після відмови в її вимогах остаточним судовим рішенням. Арешт є недіючим де-юре з моменту набрання законної сили рішенням ВСУ, і його подальше існування в реєстрі є порушенням конституційного права власності.
Станом на дату звернення з цим позовом фізично відсутній документ - підстава для арешту. Ленінський районний суд м. Полтави на запит щодо надання копії вищезазначеної Ухвали повідомив, що надати копію Ухвали №4539 від 19.10.1994 року є неможливим, оскільки матеріали справи були знищені у зв`язку із закінченням терміну архівного зберігання. В архіві суду зберіглося лише рішення від 1995 року. Ця обставина унеможливлює стандартну процедуру скасування забезпечувального заходу, яка передбачає подачу заяви в рамках тієї ж справи, що наклала обтяження. Разом з тим, Власник не може бути позбавлений права вільно розпоряджатися своїм майном через знищення архіву державним органом. Тому виникла необхідність у зверненні до суду з самостійним позовом про звільнення майна з-під арешту на підставі факту припинення правових підстав для його існування.
Наявність заборони на майно перешкоджає позивачам здійснити реєстрацію місця проживання та будь-яких подальших дій щодо вільного розпоряджання майном, у зв`язку з чим позивачі звернулись до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 30.01.2026 відкрите провадження у справі, розгляд справи призначений у порядку загального позовного провадження, також витребувано у Першій полтавській державній нотаріальній конторі матеріали справи щодо накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 за ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави №4539 від 19.10.1994 та у Подільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію актового запису про смерть ОСОБА_4 .
23.02.2026 на адресу суду надійшов лист завідувача Першої полтавської державної нотаріальної контори Тетяни Вербецької, відповідно до якого, вважає за необхідне вилучити Першу полтавську державну нотаріальну контору в якості відповідача у вищевказаній справі, оскільки матеріально-правовий спір між сторонами відсутній, відповідно відсутній предмет спору, справу розглядати без їх участі, покладаються на розсуд суду. Додатково листом від 23.02.2026 завідувача Першої полтавської державної нотаріальної контори Тетяни Вербецької було повідомлено, що архівні справи за 1994-2008 рр. передані на зберігання до Полтавського обласного державного нотаріального архіву. Відповідно надати запитувану інформацію не має можливості.
Ухвалою Подільського районного суду м. Полтави від 04.03.2026 витребувано у Полтавського обласного державного нотаріального архіву матеріали справи щодо накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 за ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави №4539 від 19.10.1994.
23.03.2026 на адресу суду надійшла належним чином завірена копія повідомлення 4539 від 19.10.1994 Ленінського районного суду м. Полтави, відповідно до якого суддею Ленінського районного суду м. Полтави Гладієм С.В., було повідомлено нотаріальні контори м. Полтави №1,2,3 про не проведення оформлення договорів купівлі-продажу та дарування квартири АДРЕСА_1 , власником якої являється ОСОБА_4 , у зв`язку з розглядом цивільної справи.
18.05.2026 на адресу суду надійшла належним чином завірена копія запису Акту про смерть №3583 від 02.12.1997 року, відповідно до якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У судовому засіданні представник позивачів, позовні вимоги підтримала частково, а саме вимоги про визнання Ухвали Ленінського райсуду від 19.10.1994 року такою, що втратила чинності та визнання протиправною дію заходу забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1 , накладеного згідно Ухвали Ленінського районного суду м. Полтави №4539 від 19.10.1994 року просила залишити без розгляду, враховуючи ті обставини, що були встановлені під час розгляду справи, а саме неможливість встановити наявність вказаної Ухвали Ленінського райсуду від 19.10.1994, вимоги про звільнення майно (квартиру АДРЕСА_1 ) з під арешту, зареєстрованого 05.03.2005 року за №1743022 Першою полтавською державною нотаріальною конторою та зобов`язати Першу полтавську державну нотаріальну контору виключити запис про обмеження (арешт №1743022) з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підтримала та просила задовольнити.
Представник відповідача – Першої полтавської державної нотаріальної контори, надала клопотання про проведення розгляду справи без їх участі, при вирішення справи покладається на розсуд суду. 
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 04.08.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб з питанням реєстрації місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_2 , з підстав того, що вона є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі Договору від 28.08.1996 року.
Проте відповіддю №01-12-05.1-03/1443 від 04.08.2025 року Управлінням реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Позивачу було відмовлено в реєстрації місця проживання з огляду на наступне: «За результатами розгляду заяви 04.08.2025 року прийнято рішення про відмову у реєстрації місця проживання (перебування) відповідно до Постанови КМУ від 07.02.2022 №265 «Деякі питання декларування і реєстрація місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» на підставі п.п. 1 п. 87 Постанови КМУ від 07.02.2022 №265 «Деякі питання декларування і реєстрація місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» орган реєстрації відмовляє в декларуванні/ реєстрації місця проживання (перебування), знятті iз задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження щодо житла, яке особа декларує або реєструє як місце проживання (перебування), що стосуються заборони декларування/реєстрації місця проживання (перебування) у такому житлі, або перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань (у разі відсутності письмової згоди відповідного іпотекодержателя або довірчого Власника на декларування/реєстрацію місця проживання). За адресою АДРЕСА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження (арешт) нерухомого майна.»
Нерухоме майно, що є предметом обтяження, — це квартира АДРЕСА_1 . Поточними законними власниками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які набули право власності на підставі Договору купівлі-продажу від 28 серпня 1996 року. Цей договір було укладено у Третій полтавській державній нотаріальній конторі. Обтяження, що підлягає скасуванню, має статус архівного запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 
Тип обтяження: Арешт (архівний запис). 
Реєстраційний номер обтяження: 1743022. 
Підстава обтяження: Ухвала Ленінського районного суду м. Полтави № 4539 від 19.10.1994 року. 
Дата Реєстрації в Реєстрі: 05 березня 2005 року, здійснена Першою полтавською державною нотаріальною конторою. 
Власник на момент реєстрації обтяження: ОСОБА_4 , яка продала майно у 1996 році. 
Згідно копії повідомлення 4539 від 19.10.1994 Ленінського районного суду м. Полтави, суддею Ленінського районного суду м. Полтави Гладієм С.В., було повідомлено нотаріальні контори м. Полтави №1,2,3 про не проведення оформлення договорів купівлі-продажу та дарування квартири АДРЕСА_1 , власником якої являється ОСОБА_4 , у зв`язку з розглядом цивільної справи.
Ленінський районний суд м. Полтави на запит щодо надання копії вищезазначеної Ухвали листом від 02.11.2018 повідомив, що надати копію Ухвали №4539 від 19.10.1994 року є неможливим, оскільки матеріали справи були знищені у зв`язку із закінченням терміну архівного зберігання. В архіві суду зберіглося лише рішення від 1995 року. 
Ця обставина унеможливлює стандартну процедуру скасування забезпечувального заходу, яка передбачає подачу заяви в рамках тієї ж справи, що наклала обтяження. 
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є законними власниками квартири. Збереження обтяження (архівного арешту №1743022) у Державному реєстрі фактично створює перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні власністю, оскільки унеможливлює його продаж, дарування або передачу в іпотеку.
Отже, наявність обтяження у виді заборони на нерухоме майно перешкоджає позивачам, розпоряджатись та користуватись вказаним майном.
Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону з своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з цим, позивач вважає належним відповідачем у справі Першу полтавську державну нотаріальну контору, оскільки нею здійснювалась реєстрація заборони.
Суд зауважує, що Перша полтавська державна нотаріальна контора не є особою, в інтересах якої накладене обтяження, у неї відсутні зобов`язання перед позивачкою, тому у цій справі Перша полтавська державна нотаріальна контора не є належним відповідачем.
Належним відповідачем за вимогою про скасування заборони відчуження нерухомого майна є саме попередній власник квартири ОСОБА_4 , яка відповідно до належним чином завіреної копії запису Акту про смерть №3583 від 02.12.1997 року, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її єдиний син ОСОБА_6 , як імовірний правонаступник помер в січні 2026 року.
Водночас запис про реєстрацію обтяження, не скасований. Наявність такого запису порушує право позивачки на здійснення реєстрації місця проживання. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 вересня 2023 року у справі № 295/7291/20 (провадження № 61-11106св21), Верховний Суд зауважив, що можуть існувати випадки, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Касаційний суд констатував, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України).
Тому Касаційний Суд дійшов висновку, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону.
Суд бере до уваги також те, що, у зв`язку з смертю попереднього власника квартири ОСОБА_4 , позивачі не мають іншої можливості, ніж за рішенням суду, скасувати заборону на нерухоме майно.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню.
Ураховуючи, що у цій справі Перша полтавська державна нотаріальна контора не є належним відповідачем, з яким спір про право позивача відсутній, суд не вбачає підстав для стягнення з неї судових витрат.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Першої полтавської державної нотаріальної контори про скасування арешту на нерухоме майно задовольнити частково.
Звільненити майно (квартиру АДРЕСА_1 ) з під арешту, зареєстрованого 05.03.2005 року за №1743022 Першою полтавською державною нотаріальною конторою
Зобов`язати Першу полтавську державну нотаріальну контору виключити запис про обмеження (арешт №1743022) з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
В іншій частині позовні вимоги залишити без розгляду. 
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Полтави або безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Перша полтавська державна нотаріальна контора, код ЄДРПОУ 02900156, адреса: 36020, м. Полтава, вул. Гоголя, 11.
Повний текст рішення суду складено та підписано 11.06.2026 року.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави  	Ю. А. Ткачук